ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"09" квітня 2020 р.           Справа№ 920/121/18
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Мальченко А.О.
суддів:            Агрикової  О.В. 
          Чорногуза М.Г. 
 
при секретарі судового засідання Найченко А.М.,
розглянувши матеріали апеляційної скарги Сумської обласної ради
на рішення Господарського суду міста Києва від 12.08.2019 
у справі № 920/121/18 (суддя Гумега О.В.)
за позовом  Сумської міської ради 
до Сумської обласної ради, 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача:
Державний реєстратор прав на нерухоме майно Матусенко Тетяна Петрівна
про визнання незаконними рішень,

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання,

ВСТАНОВИВ:

Сумська міська рада (далі також - позивач) звернулась до Господарського суду Сумської області з позовом до Сумської обласної ради (далі також -відповідач) з позовом (з урахуванням уточнень позовних вимог від 27.06.2019) про:
- визнання незаконним та скасування рішення Сумської обласної ради від 29.01.2016 «Про внесення змін та доповнень до переліку об'єктів нерухомості спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області» в частині включення пункту 1430-1 до переліку об'єктів нерухомості спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Сумської області стосовно нежитлового приміщення площею 420,0 кв.м за адресою: м. Суми, вул. Петропавлівська, 54;
- визнання незаконним та скасування рішення Сумської обласної ради від 02.06.2016 «Про внесення змін та доповнень до переліку об'єктів нерухомості спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області» в частині включення пункту 1430-1 до переліку об'єктів нерухомості спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Сумської області стосовно нежитлового приміщення площею 410,3 кв. м за адресою: м. Суми, вул. Петропавлівська, 54 (далі також - оспорювані рішення).
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що адміністративна будівля літ. А-І,І загальною площею 410,3 кв.м. по вул. Петропавлівська, 54 в м. Суми, що зареєстрована 27.07.2016 за територіальною громадою сіл, селищ, міст Сумської області в особі Сумської обласної ради, є складовою частиною комплексу будівель і споруд по вул. Покровська, 9 (колишня вул. Жовтнева) в м. Суми, що зареєстрована раніше - 18.10.2012 за територіальною громадою м. Суми в особі Сумської міської ради. За таких обставин позивач стверджує, що оскаржувані рішення Сумської обласної ради порушують право власності територіальної громади м. Суми на безперешкодне володіння своєю власністю, а саме, будівлею по вул. Покровська, 9 в м. Суми, а тому підлягають визнанню незаконними та скасуванню.
Ухвалою Господарського суду Сумської області від 23.02.2018 було відкрито провадження у справі № 920/121/18, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Державного реєстратора прав на нерухоме майно Матусенко Тетяну Петрівну (далі - державний реєстратор Матусенко Т.П.).
Ухвалою Господарського суду Сумської області від 29.08.2018 провадження у справі № 920/121/18 за позовом Сумської міської ради до Сумської обласної ради про визнання незаконними рішень закрито.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.12.2018 ухвалу Господарського суду Сумської області від 29.08.2018 у справі №920/121/18 скасовано, матеріали справи №920/121/18 передані для продовження розгляду до Господарського суду Сумської області.
Ухвалою Господарського суду Сумської області від 05.03.2019 постановлено передати справу № 920/121/18 за позовом Сумської міської ради до Сумської обласної ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача державного реєстратора Матусенко Т.П., про визнання незаконними рішень, за виключною підсудністю до Господарського суду міста Києва.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.08.2019 у справі № 920/121/18 позовні вимоги задоволено повністю. 
Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується та не спростовано відповідачем, що адміністративна будівля літ. А-ІІ загальною площею 410,3 кв.м. по вул. Петропавлівська, 54 в м. Суми, що зареєстрована 27.07.2016 за територіальною громадою сіл, селищ, міст Сумської області в особі Сумської обласної ради, є складовою частиною комплексу будівель і споруд по вул. Покровська, 9 (колишня вул. Жовтнева) в м. Суми, що зареєстрована раніше - 18.10.2012 за територіальною громадою м. Суми в особі Сумської міської ради; рішення Сумської міської ради від 22.06.2011 №581-МР та від 30.05.2012 №1478-МР є чинними, незаконними судом не визнавались та не скасовувались; відповідачем не доведено суду набуття Сумською обласною радою права комунальної власності на  нежитлове  приміщення площею 410,3 кв. м за адресою: м. Суми, вул. Петропавлівська, 54, а відповідно правомірності включення цього приміщення до переліку об'єктів нерухомості спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Сумської області згідно оспорюваних рішень; оспорювані рішення прийняті відповідачем незаконно, оскільки спірний об'єкт нерухомості є складовою частиною комплексу будівель і споруд по вул. Покровська, 9 (колишня вул. Жовтнева) в м. Суми, що зареєстрована раніше за територіальною громадою м. Суми в особі Сумської міської ради, у зв'язку з чим порушується права власності останньої на вказане нерухоме майно.
Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням, Сумська обласна рада звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення судом було прийняте за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права, що полягає у неправильному тлумаченні Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та незастосуванні закону, який підлягав застосуванню - Закону України «Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності», а також з порушенням норм процесуального права, зокрема, ст. 81 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку з чим висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.
Обґрунтовуючи підстави звернення з апеляційною скаргою, апелянт посилався на те, що судом належним чином не досліджено та не перевірено, яке саме право позивача порушене прийнятими відповідачем рішеннями і чим підтверджується наявність у нього цього права; суд не зазначив, яким чином прийняті відповідачем рішення, що стосувалися об'єкту за адресою: м. Суми, вул. Петропавлівська, 54, порушують право власності територіальної громади м. Суми на цей об'єкт; позивачем не надано доказів на підтвердження права власності територіальної громади м. Суми на вказану будівлю; судом не надано належної оцінки доказам, які підтверджують право власності територіальних громад сіл, селищ, міст Сумської області на об'єкт нерухомого майна за адресою: м. Суми, вул. Петропавлівська, 54, де знаходився позашкільний навчальний заклад «Станція юних техніків», переданий Міністерством освіти України у комунальну власність Сумського облвиконкому у складі цілісного майнового комплексу закладу позашкільної освіти; судом не взято до уваги, що будівля за адресою вул. Петропавлівська, 54 існувала протягом тривалого часу і не потребувала повторного присвоєння адреси; судом невірно надано оцінку листу Комунального підприємства «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» Сумської міської ради від 12.12.2017 №01-11/754, оскільки згідно матеріалів інвентаризаційної справи від 27.07.1952 № 123454 відповідний комплекс будівель і споруд обліковувався за двома адресами: м. Суми, вул. Покровська, буд. 9 та вул. Петропавлівська, 54; законодавством не передбачено, що у комплексу будівель може бути лише один власник і лише одна адреса, а також не визначено поняття «комплекс будівель»; безпідставними є твердження суду щодо необхідності звернення відповідача до позивача з відповідною заявою щодо присвоєння адреси та посилання суду на Порядок, затверджений рішенням Сумської міської ради від 24.09.2014 № 3554-МР; відповідачем надані належні та допустимі докази підтвердження наявності з 1952 року адреси: м. Суми, вул. Петропавлівська (колишня Леніна), 54, водночас, присвоєння адреси будівлі по вул. Покровська, 9, судом не досліджувалося.
Апелянт також наголошував на тому, що в порушення норм процесуального права в основу рішення судом покладено твердження про те, що рішення Сумської міської ради від 22.06.2011 №581-МР та від 30.05.2012 №1478-МР є чинними, незаконними судом не визнавались та не скасовувались; однак, вказані рішення стосувалися об'єкту нерухомості за адресою: м. Суми, вул. Покровська, 9, а не об'єкту за адресою: м. Суми, вул. Петропавлівська, 54, а тому не можуть бути належними та допустимими доказами у даній справі; проведення поточної інвентаризації за адресою: м. Суми, вул. Покровська, 9, з уточненням площі не може бути підтвердженням права власності на інший об'єкт нерухомості, а отже, чинність чи скасування рішень позивача не може впливати на чинність та законність рішень відповідача, які стосувалися іншого об'єкту; судом не досліджувалися надані відповідачем скріншоти сторінок пошукової системи «Google» Карти», на яких зображені два окремі входи в будівлю за адресами: вул. Петропавліська, 54 та вул. Покровська, 9, що підтверджує наявність двох різних об'єктів нерухомості; судом не було вжито відповідних процесуальних заходів до позивача, який неналежним чином виконав вимоги ухвали суду про надання інвентаризаційної справи від 27.07.1952 №123454, надавши спочатку частково завірену копію інвентаризаційної справи на будівлі за адресою: м. Суми, буд. 9-54 вул. Жовтнева - Леніна, а в подальшому, в судове засідання - її оригінал, проте без надіслання копії вказаної інвентарної справи відповідачеві, що позбавило останнього можливості висловити свою позицію стосовно поданих документів, оскільки інвентарна справа має значний обсяг за розміром та потребує часу на дослідження.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.10.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Сумської обласної ради на рішення Господарського суду міста Києва від 12.08.2019 у справі №920/121/18, розгляд апеляційної скарги призначено на 20.11.2019, встановлено Сумській міській раді та Державному реєстратору прав на нерухоме майно Матусенко Т.П. строк для подання відзивів на апеляційну скаргу.
Позивач скористався правом, наданим статтею 263 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва - без змін.
Заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, позивач вказував на те, що Сумська обласна рада, зареєструвавши за собою частину комплексу нежитлових будівель за адресою: м. Суми, Покровська, 9, але під іншою адресою: м. Суми, вул. Петропавлівська, буд. 54, порушила право територіальної громади м. Суми на її власність; відповідно до оспорюваних рішень Сумська обласна рада зарахувала будівлю по вул. Петропавлівська, 54 в м. Суми до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Сумської області, керуючись лише статтями 43 та 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та за відсутності правових підстав набуття нею права власності на зазначене майно; зарахування Сумською обласною радою нежитлового приміщення (адміністративна будівля літ. А-ІІ загальною площею 410,3 кв.м за адресою: м. Суми, вул. Петропавлівська, 54), яка є складовою частиною комплексу будівель і споруд по вул. Покровська, 9 в м. Суми, які належать територіальній громаді м. Суми до об'єктів нерухомості спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області є незаконним; ідентифікація об'єктів нерухомого майна здійснюється за адресою, а функціональний механізм присвоєння поштових адрес об'єктам нерухомого майна на території міста Суми встановлює Порядок присвоєння та зміни поштових адрес об'єктам нерухомого майна в місті Суми, затверджений рішенням Сумської міської ради від 24 вересня 2014 року № 3554-МР, а тому судом правильно встановлено, що Сумська обласна рада про присвоєння адреси будівлі №54 по вул. Петропавлівська в м. Суми не зверталась та, відповідно, такої поштової адреси виконавчим комітетом Сумської міської ради не присвоювалося.
Крім того, позивач вказував на безпідставність тверджень апелянта про невиконання позивачем вимог ухвали суду щодо надання інвентаризаційної справи №123454, оскільки копія її матеріалів була подана до суду та направлена всім учасникам справи, а її оригінал оглянуто у судовому засіданні у тому числі представником відповідача; відповідач не був позбавлений права звернутися до зберігача - Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради та ознайомитися саме з оригіналом інвентаризаційної справи, якщо мав сумніви у відповідності наданих Сумською міською радою копій інвентаризаційної справи оригіналу.
08.11.2019 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшли додаткові пояснення, в яких останній також просив зобов'язати Сумську міську раду надати в суд для ознайомлення оригінал інвентаризаційної справи від 27.07.1952 № 123454 та належним чином завірену копію в повному обсязі для відповідача. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.11.2019 у розгляді справи №920/121/18 оголошено перерву на 16.12.2019. 
16.12.2019 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшло клопотання про залучення в якості додаткового доказу у справі копії Акту передачі Сумським облвиконкомом установ та організацій народної освіти у комунальну власність Сумському міськвиконкому.
На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/4964/19 від 13.12.2019 у зв'язку з прийняттям рішення Вищою радою правосуддя від 12.12.2019 про звільнення судді Жук Г.А., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем) у відставку, призначено повторний автоматизований розподіл справи №920/121/18.
Відповідно до Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.12.2019 апеляційну скаргу у справі №920/121/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Мальченко А.О., суддів Дикунської С.Я., Чорногуза М.Г.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.12.2019 апеляційну скаргу Сумської обласної ради на рішення Господарського суду міста Києва від 12.08.2019 у справі № 920/121/18 прийнято до провадження вищевказаним складом суду, призначено до розгляду на 12.02.2020.
На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/521/20 від 05.02.2020 у зв'язку з перебуванням судді Дикунської С.Я., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем) у відпустці з 10.02.2020, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 920/121/18.
Відповідно до Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.02.2020 апеляційну скаргу у справі №920/121/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Мальченко А.О., суддів Агрикової О.В., Чорногуза М.Г.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.02.2020 апеляційну скаргу Сумської обласної ради на рішення Господарського суду міста Києва від 12.08.2019 у справі № 920/121/18, призначену на 12.02.2020, прийнято до провадження вищевказаним складом суду.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.02.2020 у розгляді справи №920/121/18 оголошено перерву на 18.03.2020. 
26.02.2020 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання про залучення в якості додаткових доказів у справі копій договору оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Сумської області №10/1 від 16.01.2017, Акту приймання-передавання нежитлового приміщення від 16.01.2017 та додаткової угоди №1 до вказаного договору.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 зі змінами від 16.03.2020 №215 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з 12 березня 2020 до 3 квітня 2020 року на усій території України карантин.
17.03.2020 на електронну пошту Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, обґрунтоване неможливістю забезпечити явку свого представника у судове засідання у зв'язку з запровадженням обмежувальних заходів задля попередження запобігання поширенню коронавірусу COVID-19.
Враховуючи рекомендаційний лист Ради суддів України від 16.03.2020 №9рс-186/20 щодо встановлення на період з 16.03.2020 до 03.04.2020 особливого режиму роботи судів України, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.03.2020 розгляд апеляційної скарги Сумської обласної ради на рішення Господарського суду міста Києва від 12.08.2019 у справі № 920/121/18 призначено на 09.04.2020.
27.03.2020 на електронну пошту Північного апеляційного господарського суду від  позивача надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.03.2020 задоволено клопотання Сумської міської ради про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, проведення судового засідання в режимі відеоконференції по справі № 920/121/18 призначено на 09.04.2020.
У судове засідання 09.04.2020 третя особа повторно не з'явилась,  своїх уповноважених представників не направила, про місце, день та час розгляду даної справи була повідомлена належним чином.
Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 202   ГПК України   неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.
Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.
Обговоривши питання щодо можливості розгляду апеляційної скарги за відсутності представника третьої особи, враховуючи повторну неявку вказаної особі у судове засідання та з огляду на відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, судова колегія, порадившись на місці, ухвалила здійснити розгляд скарги без участі третьої особи. 
У судовому засіданні представники позивача та відповідача підтримали подані ними клопотання про залучення додаткових доказів у справі, просили їх задовольнити, а причини пропуску строку на їх подання визнати поважними.
Поставивши на обговорення заявлене відповідачем клопотання про залучення в якості додаткових доказів у справі копій договору оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Сумської області №10/1 від 16.01.2017, Акту приймання-передавання нежитлового приміщення від 16.01.2017 та додаткової угоди №1 до вказаного договору, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для його задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 4 ст. 80 ГПК України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити доказ, який не може бути поданий, причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
Згідно з ч. 8 ст.80 ГПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
За приписами ч.ч. 1-3 ст. 269 ГПК України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що підставами для задоволення клопотання про прийняття додаткових доказів на підставі вказаної норми можуть бути: а) додаткові докази, що існували в момент розгляду справи в суді першої інстанції, але особа, яка їх подає, не знала і не могла знати про їх існування; б) додаткові докази, що існували в момент розгляду справи в суді першої інстанції, і особа, яка їх подає, знала про їх існування, але не змогла надати їх суду з причин, які від неї не залежали; в) суд першої інстанції помилково виключив з судового розгляду надані особою докази, які мали значення для справи; г) суд першої інстанції необґрунтовано відмовив особі в задоволенні клопотання про витребування чи залучення доказів, які мають значення для справи.
У вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з'ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об'єктивно оцінити поважність цих причин. При цьому, обґрунтування неможливості подання доказів суду першої інстанції згідно із зазначеною нормою ГПК покладається саме на заявника (скаржника), а апеляційний господарський суд лише перевіряє та оцінює їх поважність і не зобов'язаний самостійно з'ясовувати відповідні причини. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття.
Однак, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не обґрунтовано неможливості подання відповідних документів суду першої інстанції з об'єктивних причин, у зв'язку з чим, в силу приписів ст. 269 ГПК України, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для їх прийняття як додаткових доказів у справі.
Разом з тим, поставивши на обговорення заявлене позивачем клопотання про залучення в якості додаткового доказу у справі копії Акту передачі Сумським облвиконкомом установ та організацій народної освіти у комунальну власність Сумському міськвиконкому, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для його задоволення.
Так, в обґрунтування поданого клопотання позивач посилається на те, що на час розгляду справи судом першої інстанції виконавчий орган Сумської міської ради, відповідальний за супроводження даної справи (Департамент забезпечення ресурсних платежів), не був обізнаний про наявність даного Акту, оскільки документи стосовно передачі закладів позашкільної освіти з державної  в комунальну власність були виявлені лише під час розгляду справи в апеляційній інстанції.
Виходячи з приписів статті 269 ГПК України, необхідності перевірки законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, з огляду на те, що Акт передачі Сумським облвиконкомом установ та організацій народної освіти у комунальну власність Сумському міськвиконкому та обставини, які він підтверджує, стали відомі позивачеві лише під час апеляційного провадження у справі,  колегія суддів вважає за необхідне прийняти такий доказ та здійснити перегляд справи з його урахуванням.   
У судовому засіданні представник відповідача вимоги апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Представники позивача проти доводів апеляційної скарги заперечили, вважають рішення законним та обґрунтованим, у зв'язку з чим просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити оскаржуване рішення без змін.
09.04.2020 у судовому засіданні колегією суддів апеляційного господарського суду було оголошено вступну та резолютивну частини постанови господарського суду апеляційної інстанції.
Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 20.06.2014 Сумською обласною радою прийнято рішення «Про затвердження переліку об'єктів нерухомості спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області», яким на підставі ст. ст. 43, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» затверджено перелік об'єктів нерухомості спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Сумської області згідно з додатком (а.с. 17-27, т. 1).
29.01.2016 Сумською обласною радою прийнято рішення «Про внесення змін та доповнень до переліку об'єктів нерухомості спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області», яким на підставі ст. ст. 43, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» внесено зміни до переліку об'єктів нерухомості спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Сумської області, який затверджений рішенням обласної ради від 20.06.2014 «Про затвердження переліку об'єктів нерухомості спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області» (зі змінами від 16.03.2015, 22.05.2015 та 28.08.2015), доповнивши пунктами 451-1, 452-2, 899-1, 1147-1 -1147-3, 1275-1, 1397-1, 1430-1 та виклавши окремі пункти в новій редакції згідно з додатком. Зокрема, до переліку об'єктів  за пунктом 1430-1 включено  Адміністративну будівлю, що знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Петропавлівська, 54, площею 420,0 кв.м (далі - Рішення від 29.01.2016, а.с. 28, т. 1).
02.06.2016 Сумською обласною радою прийнято рішення «Про внесення змін та доповнень до переліку об'єктів нерухомості спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області», яким на підставі ст. ст. 43, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» внесено зміни до переліку об'єктів нерухомості спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Сумської області, який затверджений рішенням обласної ради від 20.06.2014 «Про затвердження переліку об'єктів нерухомості спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області» (зі змінами від 16.03.2015, 22.05.2015 та 28.08.2015 та 29.01.2016), доповнивши пунктами 846-1-846-17, 894-1, 894-2 та виклавши окремі пункти в новій редакції згідно з додатком. Зокрема, в перелік об'єктів в пункт 1430-1 внесено зміни в частині площі Адміністративної будівлі, що знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Петропавлівська, 54, яка становить 410,30 кв.м (далі - Рішення від 02.06.2016, а.с. 29, т. 1).
27.07.2016 державним реєстратором прав на нерухоме майно Матусенко Т.П. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №30650976 від 27.07.2016, згідно з яким вирішено провести державну реєстрацію права власності на адміністративну будівлю під літ. А-ІІ (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 983131959101), загальною площею 410,3 кв.м, що розташована в м. Суми, вул. Петропавлівська, 54, за територіальною громадою сіл, селищ, міст Сумської області в особі Сумської обласної ради з відкриттям розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи на об'єкт нерухомого майна (а.с. 36, т. 1).
На підставі вказаного рішення державним реєстратором Матусенко Т.П. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності №15598955 від 25.07.2016; підставою виникнення права власності зазначено:
лист Регіонального відділення Фонду державного майна України по Сумській області №05-04.02578 від 23.06.2016;
рішення Сумської обласної ради від 20.06.2014 «Про затвердження переліку об'єктів нерухомості спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області»;
рішення Сумської обласної ради від 02.06.2016 «Про внесення змін та доповнень до переліку об'єктів нерухомості спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області».
Вказані обставини підтверджуються Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 106344364 від 06.12.2017 (а.с. 30-31, т. 1) та № 171741515 від 26.06.2019 (а.с. 80-81, т. 3).
За твердженням позивача, рішення Сумської обласної ради від 29.01.2016 та від 02.06.2016 (далі разом - оспорювані рішення) в частині затвердження в переліку об'єктів нерухомості спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Сумської області пункту 1430-1 щодо нежитлового приміщення по вул. Петропавлівська, 54 в м. Суми, є незаконними. При цьому, позивач посилається на наступні обставини.
18.10.2012 Комунальне підприємство «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» було здійснено державну реєстрацію права власності за територіальною громадою міста Суми на нерухоме майно (реєстраційний номер 37780062) - нежитлові приміщення: літ. «А» адмінбудівля - 1222,7 кв.м, літ. «Д» гараж - 42,1 кв.м, літ. «Е-ІІ» гараж - 124,3 кв.м, літ. «Ж-1» гараж - 156,4 кв.м, літ. «Н-1» прохідна - 9,1 кв.м, літ. «Б» сарай, вимощення «І», №1-2 огорожа, за адресою: м. Суми, вул. Покровська (вул. Жовтнева), буд. 9,  що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав №35904545 від 18.10.2012 (а.с. 35, т. 1), та видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно серія САЕ № 707328 від 03.10.2012 (а.с. 34, т. 1). Підставою видачі свідоцтва зазначено рішення Сумської міської ради №581-МР від 22.06.2011, №1478-МР від 30.05.2012 (а.с. 181, 184,  т. 1).
За таких обставин, позивач вказує, що з 18.10.2012 Сумська міська рада є власником вищезазначеного нерухомого майна по вул. Покровська (колишня вул. Жовтнева), буд. 9 в м. Суми.
Як зазначає позивач, 06.12.2017 під час роботи з Державним реєстром речових прав на нерухоме майно працівниками Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради було виявлено, що адміністративна будівля під літ. «А-ІІ» загальною площею 410,3 кв.м, по вул. Петропавлівська, 54 в м. Суми зареєстрована за територіальною громадою сіл, селищ, міст Сумської області в особі Сумської обласної ради на підставі рішення державного реєстратора Матусенко Т.П. від 27.07.2016.
Водночас, за твердженням позивача, адміністративна будівля літ. А-ІІ загальною площею 410,3 кв.м. по вул. Петропавлівська, 54 в м. Суми, що зареєстрована 27.07.2016 за територіальною громадою сіл, селищ, міст Сумської області в особі Сумської обласної ради, є складовою частиною комплексу будівель і споруд по вул. Покровська, 9 (колишня вул. Жовтнева) в м. Суми, що зареєстрована раніше - 18.10.2012 за територіальною громадою м. Суми в особі Сумської міської ради, внаслідок чого позивач вважає оспорювані рішення відповідача незаконними з моменту їх прийняття.
При цьому, позивач посилається на лист Комунального підприємства «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» Сумської міської ради від 13.12.2017 №01-11/754 (а.с. 33, т. 1), яким надано відповідь на лист Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради від 12.12.2017 №06.01-16/2620 та в якому вказано, що нежитлові приміщення по вул. Петропавлівська, 54 в м. Суми, що зареєстровані за Сумською обласною радою 27.07.2016, входять до складу комплексу будівель споруд по вул. Покровській, 9 у м. Суми, зареєстрованих за територіальною громадою міста Суми (свідоцтво про право власності від 03.10.2012), а також повідомлено, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи від 27.07.1952  №123454 вищезазначений комплекс будівель і споруд обліковувався за адресою: м. Суми, вул. Покровська, буд. 9 (колишня вул. Жовтнева).
Позивач стверджує, що в інвентаризаційній справі на вищевказаний комплекс будівель і споруд зазначено дві адреси: вул. Жовтнева, 9 (на даний час - вул. Покровська) та вул. Петропавлівська, 54, оскільки цей комплекс розташований між цими двома вулицями м. Суми, на підтвердження чого позивачем надано копії інвентаризаційних матеріалів (а.с. 95-104, т. 1; а.с. 84-126, т. 3).
Також позивач вказує, що відповідно до наданого відповідачем Технічного паспорту на адміністративну будівлю, вул. Петропавлівська, № 54, м. Суми (а.с. 141-147 т. 1) приміщення І поверху (літер «А-ІІ») повністю відповідають матеріалам інвентаризаційної справи будинку № 9 по вул. Покровська м. Суми  (І поверх, літер «А-3»), а приміщення ІІ поверху (літер «А-ІІ») відповідають матеріалам інвентаризаційної справи будинку № 9 по вул. Покровська м.  Суми  (ІІ поверх, літер «А-3»), що надані позивачем (а.с. 94-104 т. 1), тобто приміщення відповідають одне одному за розташуванням, розмірами та площею, у зв'язку з чим позивач стверджує, що відповідач зареєстрував за собою частину комплексу нежитлових будівель за адресою м. Суми, вул. Покровська, буд. 9, але під іншою адресою.
При цьому, позивач звернув увагу, що функціональний механізм присвоєння поштових адрес об'єктам нерухомого майна на території міста Суми встановлює Порядок присвоєння та зміни поштових адрес об'єктам нерухомого майна в місті Суми, затверджений рішенням Сумської міської ради від 24.09.2014 № 3554-МР. 
Однак, за твердженням позивача, відповідач про присвоєння адреси будівлі № 54 по вул. Петропавлівській в м. Суми не завертався, та відповідно такої поштової адреси Виконавчим комітетом Сумської міської ради не присвоювалось. Зокрема, позивачем додано до матеріалів справи лист Управління архітектури та містобудування Сумської міської ради від 18.05.2018 №608/08.01-20, наданий на звернення Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради, яким повідомлено, що за час діяльності Управлінням не розглядалось питання щодо прийняття рішення з присвоєння об'єкту нерухомого майна поштової адреси: м. Суми, вул. Петропавлівська, 54, а рішення виконавчого комітету Сумської міської ради з цього питання не приймалося (а.с. 188, т. 1).
Посилаючись на те, що прийняті Сумською обласною радою рішення від 29.01.2016 та від 02.06.2016, в частині включення пункту 1430-1 до переліку об'єктів нерухомості спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Сумської області, порушують право власності територіальної громади м. Суми на безперешкодне володіння своєю власністю, а саме, будівлю по вул. Покровська, 9 в м. Суми, позивач звернувся з даним позовом до суду про визнання вищевказаних рішень відповідача незаконними та такими, що підлягають скасуванню на підставі ч. 1 ст. 393 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).
Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Способи захисту порушених прав встановлені статтею 20 Господарського кодексу України та статтею 16 ЦК України до яких відноситься, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. 
За приписами ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.
Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.
При цьому, для вирішення питання щодо наявності правових підстав для визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування суду необхідно встановити його невідповідність вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав ці акти. Також обов`язковою умовою визнання цих актів недійсними є порушення у зв`язку з їх прийняттям прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову. 
Отже, відповідно до норм чинного законодавства визнання незаконним правового акта органу місцевого самоврядування можливо, якщо:
1) позивачем є учасник цивільних правовідносин (фізична, юридична особи, держава, територіальна громада), який є власником певного майна;
2) права власника порушено і підставою цього порушення є видання правового акту;
3) такий акт не відповідає законові, тобто, має місце невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.
Відповідна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27.03.2019 у справі № 914/1774/15, від 02.07.2019 у справі № 907/516/18, від 28.01.2020 у справі № 925/587/19.
Таким чином, для скасування відповідного акта органу місцевого самоврядування із позовною заявою має звернутися саме власник майна, права якого порушено внаслідок прийняття такого акта. 
Як встановлено судом першої інстанції, вбачається з матеріалів справи та не заперечувалось сторонами, спір у даній справі виник щодо одного і того ж майна - адміністративної будівлі літ. А-ІІ загальною площею 410,3 кв.м по вул. Петропавлівська, 54 в м. Суми. 
При цьому, на переконання позивача, вказане майно є складовою частиною комплексу будівель і споруд за адресою: м. Суми,  вул. Покровська, буд. 9 (колишня вул. Жовтнева), що зареєстроване 18.10.2012 за територіальною громадою м. Суми в особі Сумської міської ради, а на думку відповідача, вказане майно правомірно зареєстроване 27.07.2016 за територіальною громадою сіл, селищ, міст Сумської області в особі Сумської обласної ради за адресою: м. Суми, вул. Петропавлівська, буд. 54.
Предметом даного судового розгляду є вимоги позивача про визнання недійсними та скасування рішень відповідача, які стосуються включення до переліку об'єктів нерухомості спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Сумської області нежитлового приміщення площею 410,3 кв.м за адресою: м. Суми, вул. Петропавлівська, 54. 
Як на підставу позовних вимог позивач посилається на те, що адміністративна будівля літ. А-ІІ загальною площею 410,3 кв.м. по вул. Петропавлівська, 54 в м. Суми, що зареєстрована 27.07.2016 за територіальною громадою сіл, селищ, міст Сумської області в особі Сумської обласної ради, є складовою частиною комплексу будівель і споруд по вул. Покровська, 9 (колишня вул. Жовтнева) в м. Суми, що зареєстрована раніше - 18.10.2012 за територіальною громадою м. Суми в особі Сумської міської ради.
Таким чином, предметом доказування у даній справі є встановлення наявності чи відсутності правових підстав для визнання недійсними та скасування рішень Сумської обласної ради від 29.01.2016 та від 02.06.2016 (в частині включення пункту 1430-1 до переліку об'єктів нерухомості спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Сумської області).
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 3 статті 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» також встановлено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.
Відповідно до ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»:
сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами (ч. 1);
обласні та районні ради є органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст, у межах повноважень, визначених Конституцією України, цим та іншими законами, а також повноважень, переданих їм сільськими, селищними, міськими радами (ч. 2).
Згідно з ч. 1 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.
Відповідно до ч. 2 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб'єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом.
З аналізу наведеної правової норми вбачається, що територіальна громада може набувати право власності на майно в результаті:
- передачі майна та/або майнових прав безоплатно державою;
- передачі майна та/або майнових прав безоплатно іншими суб'єктами права власності;
- створення майна;
- придбання майна в порядку, встановленому законом.
За змістом статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів (ч. 1); право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 2).
Приписами частини 1 статті 329 ЦК України встановлено, що юридична особа публічного права набуває право власності на майно, передане їй у власність, та на майно, набуте нею у власність на підставах, не заборонених законом. 
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, право власності територіальної громади міста Суми на нерухоме майно (реєстраційний номер 37780062) - нежитлові приміщення: літ. «А» адмінбудівля - 1222,7 кв.м, літ. «Д» гараж - 42,1 кв.м, літ. «Е-ІІ» гараж - 124,3 кв.м, літ. «Ж-1» гараж - 156,4 кв.м, літ. «Н-1» прохідна - 9,1 кв.м, літ. «Б» сарай, вимощення «І», №1-2 огорожа, за адресою: м. Суми, вул. Покровська (вул. Жовтнева), буд. 9 підтверджується витягом про державну реєстрацію прав №35904545 від 18.10.2012 (а.с. 35 т. 1) та свідоцтвом про право власності серія САЕ № 707328 від 03.10.2012 (зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 18.10.2012) (а.с. 34 т. 1).
Підставою видачі наведеного свідоцтва зазначено:
- рішення Сумської міської ради від 22.06.2011 №581-МР (а.с. 181, 204-205,  т. 1);
- рішення Сумської міської ради від 30.05.2012 №1478-МР (а.с. 184, 209,  т. 1).
Так, рішенням від 22.06.2011 №581-МР «Про затвердження переліку об'єктів права комунальної власності територіальної громади міста Суми» Сумська міська рада вирішила: затвердити перелік об'єктів комунальної власності територіальної громади міста Суми (бухгалтерський рахунок № 103) згідно з додатком; оформити право власності на об'єкти права комунальної власності територіальної громади міста Суми згідно з додатком до цього рішення, з видачею свідоцтв про право власності за територіальною громадою міста Суми, в порядку, встановленому чинним законодавством. Додатком до цього рішення Сумської міської ради є Перелік об'єктів прав комунальної власності територіальної громади міста Суми (бухгалтерський рахунок № 103), у пункті 879 якого зазначено об'єкт за адресою: вул. Покровська, 9, площа 750,0 кв.м, власник об'єкту - територіальна громада міста Суми.
Рішенням від 30.05.2012 №1478-МР «Про внесення змін до рішення Сумської міської ради від 22 червня 2011 року №581-МР «Про затвердження переліку об'єктів права комунальної власності територіальної громади міста Суми» (зі змінами)» Сумська міська рада вирішила: внести зміни до рішення Сумської міської ради від 22 червня 2011 року №581-МР «Про затвердження переліку об'єктів права комунальної власності територіальної громади міста Суми» (зі змінами), а саме в додатку: у зв'язку з уточненням площ в результаті проведення поточної інвентаризації нежитлових приміщень, розташованих по вул. Покровській , 9 внести зміни до пункту 879 зазначеного додатку в частині площі, а саме: літери «А» Адмінбудівля - 1222,7 кв.м; «Д» Гараж - 42,1 кв.м; «Е ІІ» Гараж - 124,3 кв.м; «Ж-1» Гараж - 156,4 кв.м; «Н-1» Прохідна - 9,1 кв.м; «Б» Сарай; «І» Вимощення; № 1-2 Огорожа.
Станом на час розгляду даної справи рішення Сумської міської ради від 22.06.2011 №581-МР та від 30.05.2012 №1478-МР є чинними, незаконними у судовому порядку не визнавались та не скасовувались, докази протилежного в матеріалах справи відсутні.
За таких обставин, з огляду на чинність рішень Сумської міської ради від 22.06.2011 №581-МР та від 30.05.2012 №1478-МР, твердження відповідача про те, що Сумською міською радою менше ніж через рік після винесення  рішення від 22.06.2011 №581-МР, без вказаних на те причин, було безпідставно збільшено площу будівлі за адресою вул. Покровська, 9 на 472,7 кв.м, що не може вважатись поточною інвентаризацією, правомірно відхилені місцевим господарським судом як необґрунтовані та безпідставні.
Отже, з 18.10.2012 територіальна громада міста Суми в особі Сумської міської  ради є власником нерухомого майна - нежитлові приміщення: літ. «А» адмінбудівля - 1222,7 кв.м, літ. «Д» гараж - 42,1 кв.м, літ. «Е-ІІ» гараж - 124,3 кв.м, літ. «Ж-1» гараж - 156,4 кв.м, літ. «Н-1» прохідна - 9,1 кв.м, літ. «Б» сарай, вимощення «І», №1-2 огорожа, за адресою: Сумська обл., м. Суми, вулиця Покровська (колишня вул. Жовтнева), будинок 9. Обставини перейменування вул. Жовтнева на вул. Покровська у м. Суми відповідачем не заперечувались.
При цьому, твердження апелянта про те, що вищевказані рішення Сумської міської ради не можуть бути належними та допустимими доказами у даній справі, оскільки стосувалися об'єкту нерухомості за адресою: м. Суми, вул. Покровська, 9, а не об'єкту за адресою: м. Суми, вул. Петропавлівська, 54, колегія суддів відхиляє з огляду на те, що в даному випадку такі рішення підтверджують набуття позивачем права власності на нерухоме майно, на частину якого в подальшому відповідачем зареєстроване право власності на підставі оспорюваних рішень.
Як було зазначено вище, 27.07.2016 державним реєстратором прав на нерухоме майно Матусенко Т.П. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №30650976 від 27.07.2016, згідно якого вирішено провести державну реєстрацію права власності на адміністративну будівлю під літ. А-ІІ (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 983131959101), загальною площею 410,3 кв.м, що розташована в м. Суми, вул. Петропавлівська, 54, за територіальною громадою сіл, селищ, міст Сумської області в особі Сумської обласної ради з відкриттям розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи на об'єкт нерухомого майна (а.с. 36, т. 1).
На підставі вказаного рішення державним реєстратором Матусенко Т.П. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності №15598955 від 25.07.2016 на об'єкт нерухомого майна: адміністративну будівлю під літ. А-ІІ (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 983131959101), загальною площею 410,3 кв.м, за адресою: м. Суми, вул. Петропавлівська, 54; власники: територіальна громада сіл, селищ, міст Сумської області в особі Сумської обласної ради.
З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 106344364 від 06.12.2017 (а.с. 30-31, т. 1) та № 171741515 від 26.06.2019 (а.с. 80-81, т. 3) вбачається, що підставою виникнення права власності відповідача на спірний об'єкт нерухомого майна за адресою: м. Суми, вул. Петропавлівська, 54, є:
лист Регіонального відділення Фонду державного майна України по Сумській області №05-04.02578 від 23.06.2016;
рішення Сумської обласної ради від 20.06.2014 «Про затвердження переліку об'єктів нерухомості спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області»;
рішення Сумської обласної ради від 02.06.2016 «Про внесення змін та доповнень до переліку об'єктів нерухомості спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області».
З листа Регіонального відділення Фонду державного майна України по Сумській області №05-04.02578 від 23.06.2016, направленого Управлінню майном Сумської обласної ради вбачається, що відповідно до інформації, наданої Фондом державного майна України листом від 15.06.2016 № 10-15-11298, на даний час відомості про об'єкти нерухомого майна за адресою: м. Суми, вул. Петропавлівська, 54, з метою внесення до Єдиного державного реєстру об'єктів державної власності не надавались, а тому в  Єдиному державному реєстрі об'єктів державної власності вищезазначене майно не обліковується (а.с. 136, т. 1).
В якості інших підстав виникнення права власності на спірний об'єкт нерухомого майна за адресою: м. Суми, вул. Петропавлівська, 54 визначено рішення Сумської обласної ради від 20.06.2014, яким затверджено перелік об'єктів нерухомості спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Сумської області згідно з додатком (а.с. 17-27, т. 1), та рішення Сумської обласної ради від 02.06.2016, яким внесено зміни до переліку об'єктів нерухомості спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Сумської області, який затверджений рішенням обласної ради від 20.06.2014 «Про затвердження переліку об'єктів нерухомості спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області» (зі змінами від 16.03.2015, 22.05.2015 та 28.08.2015 та 29.01.2016), доповнивши пунктами 846-1 -846-17, 894-1, 894-2 та виклавши окремі пункти в новій редакції згідно з додатком. Зокрема, в перелік об'єктів в пункт 1430-1 внесено зміни в частині площі Адміністративної будівлі - 410,30 кв.м за адресою: м. Суми, вул. Петропавлівська, 54 (а.с. 29, т. 1).
Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується та не спростовано відповідачем, що адміністративна будівля літ. А-ІІ загальною площею 410,3 кв.м. по вул. Петропавлівська, 54 в м. Суми, що зареєстрована 27.07.2016 за територіальною громадою сіл, селищ, міст Сумської області в особі Сумської обласної ради, є складовою частиною комплексу будівель і споруд по вул. Покровська, 9 (колишня вул. Жовтнева) в м. Суми, що зареєстрована раніше - 18.10.2012 за територіальною громадою м. Суми в особі Сумської міської ради.
Так, листом від 13.12.2017 №01-11/754 Комунальне підприємство «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» Сумської міської ради (а.с. 33, т. 1) у відповідь на лист Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради від 12.12.2017 №06.01-16/2620 повідомило, що нежитлові приміщення по вул. Петропавлівська, 54 в м. Суми, зареєстровані за Сумською обласною радою 27.07.2016, входять до складу комплексу будівель споруд по вул. Покровській, 9 у м. Суми, зареєстрованих за територіальною громадою міста Суми (свідоцтво про право власності від 03.10.2012), а також повідомило, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи від 27.07.1952 №123454 вищезазначений комплекс будівель і споруд обліковувався за адресою: м. Суми, вул. Покровська, буд. 9 (колишня вул. Жовтнева).
За твердженням позивача, відповідно до наданого відповідачем Технічного паспорту на адміністративну будівлю, вул. Петропавлівська, № 54, м. Суми (а.с. 141-147, т. 1) приміщення І поверху (літер «А-ІІ») повністю відповідають матеріалам інвентаризаційної справи будинку №9 по вул. Покровська м. Суми  (І поверх, літер «А-3»), а приміщення ІІ поверху (літер «А-ІІ») відповідають матеріалам інвентаризаційної справи будинку № 9 по вул. Покровська м.  Суми  (ІІ поверх, літер «А-3»), що надані позивачем листом від 17.04.2018 № 206/18юр та долучені до матеріалів справи (а.с. 94-104, т. 1).
Суд першої інстанції, беручи до уваги вказані доводи позивача, правомірно виходив з того, що проти таких тверджень відповідач у відзиві на позовну заяву не заперечив, до відзиву не додав жодних доказів на спростування таких тверджень позивача, а тому на підставі ч. 4 ст. 165 ГПК України відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті.
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що в апеляційній скарзі відповідач також не заперечує даних обставин та вказаного висновку місцевого господарського суду, разом з тим, наголошуючи на тому, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи від 27.07.1952 №123454 вищезазначений комплекс будівель і споруд обліковувався за двома адресами: м. Суми, вул. Покровська, буд. 9 та м. Суми, вул. Петропавлівська, 54.
Суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апелянта про те, що законодавством не передбачено, що у комплексу будівель може бути лише один власник і лише одна адреса, крім того, навіть у однієї будівлі, в разі технічної можливості її поділу, може бути декілька власників, однак, відповідачем не доведено правомірність набуття ним права власності на спірні приміщення, а відтак, правомірність оспорюваних рішень Сумської обласної ради в частині внесення до переліку об'єктів нерухомості спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Сумської області адміністративної будівлі загальною площею 410,30 кв.м за адресою: м. Суми, вул. Петропавлівська, 54.
Так, заперечуючи твердження позивача про те, що будівля за адресою: м. Суми, вул. Петропавлівська, 54 є частиною майнового комплексу будівель за адресою: м. Суми, вул. Покровська, 9, відповідач посилався на рішення Виконавчого комітету Сумської обласної ради народних депутатів від 18.09.1985 №276, яким внесено доповнення в додаток №1 до рішення облвиконкому від 22.02.1984 №45 «Про затвердження пам'яток архітектури місцевого значення та охоронних зон» (а.с. 125, т. 1). 
Згідно з додатком №1 до вказаного  рішення облвиконкому від 18.09.1985 № 276 (а.с. 126 т. 1) до пам'яток архітектури місцевого значення віднесено:
- під охоронним номером 75 - будівлю за адресою: м. Суми, вул. Леніна, 54 із зазначенням про її «сучасне використання» - «Станція юних техніків»;
- під охоронним номером 82 - будівлю за адресою: м. Суми, вул. Жовтнева, 9 із зазначенням про її «сучасне використання» - «Дитячий садок №2».
Вказане, на думку відповідача, підтверджує, що за двома окремими адресами було розміщено два різних заклади у двох окремих об'єктах нерухомості за різними адресами.
Разом з тим, наявними матеріалами справи підтверджується, що з 18.10.2012 територіальна громада міста Суми в особі Сумської міської  ради є власником комплексу будівель, який  обліковувався раніше за двома адресами: м. Суми, вул. Покровська, буд. 9 та м. Суми, вул. Петропавлівська, 54, згідно матеріалів інвентаризаційної справи від 27.07.1952 №123454. 
Водночас, оспорюваними рішеннями Сумської обласної ради від 29.01.2016 та від 02.06.2016  до переліку об'єктів нерухомості спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Сумської області включено Адміністративну будівлю - 410,30 кв.м за адресою: м. Суми, вул. Петропавлівська, 54.
Обґрунтовуючи наявність правових підстав для набуття саме Сумською обласною радою права власності на вказаний об'єкт нерухомого майна, відповідач посилався на постанову Кабінету Міністрів України № 311 від 05.11.1991 «Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю та власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною) власністю», якою затверджено Перелік державного майна України, яке передається до власності адміністративно-територіальних одиниць (комунальної власності).
Так, відповідно до розділу 1 «Власність областей» підрозділу «Народна освіта» наведеного Переліку, до власності областей в галузі народної освіти передані, зокрема, позашкільні навчально-виховні заклади (а.с. 127-130, т. 1)
Передача Міністерством освіти України у комунальну власність Сумського облвиконкому установ освіти (у т.ч. позашкільних закладів) підтверджується Актом комісії у складі представників Міністерства освіти України та Сумського облвиконкому (а.с. 132, т. 1).
Згідно з вказаним Актом комісії, міністерство передає, а Сумський облвиконком приймає у своє відання майно установ освіти за станом на 01.01.1992 в сумі 266026,8 тис. крб.
Додатком №1 до вказаного Акту комісії є Акт передачі у комунальну власність Сумського облвиконкому установ та організацій, що були у підпорядкуванні Міністерства освіти України (а.с. 133, т. 1).
Відповідно до вказаного Акту передачі у комунальну власність Сумського облвиконкому установ та організацій, що були у підпорядкуванні Міністерства освіти України, передано позашкільні заклади.
Згідно з даними про передачу у комунальну власність Сумського облвиконкому установ і організацій, що були у підпорядкуванні Міністерства освіти України станом на 01.01.1992 (а.с. 178, т. 3), у м. Суми (Ковпаківський і Зарічний райони) передано у комунальну власність Сумського облвиконкому позашкільні заклади (станції техніків, туристів, будинки піонерів, клуби, спортивні школи та інші), загальна чисельність персоналу яких 243 чол., балансова вартість основних засобів виробництва яких  941,1 тис. грн, залишкова вартість основних засобів виробництва яких 591,9 тис грн.
З огляду на наведене, відповідач стверджував, що до власності Сумського облвиконкому було передано будівлі, де розміщувалися позашкільні заклади, а саме: станції юних техніків і таким чином, будівля за адресою: Петропавлівська, 54 у м. Суми, у якій була розміщена «Станція юних техніків», була окремим об'єктом права власності  та була передана з державної в комунальну власність у складі цілісного майнового комплексу закладу позашкільної освіти - «Станція юних техніків».
Проте, на переконання колегії суддів, такі твердження відповідача правомірно відхилені судом першої інстанції, оскільки ані наведений Акт комісії, ані додаток № 1 до цього акту не містять конкретно визначеного переліку позашкільних закладів (в т.ч. і станцій юних техніків), які передавались Міністерством освіти України у комунальну власність Сумського облвиконкому (фактично зазначено лише цифри загальної кількість персоналу (чол.), балансової та залишкової вартості позашкільних закладів).
Таким чином, з наданих відповідачем доказів не вбачається, що саме будівля за адресою: м. Суми, вул. Петропавлівська, 54, у якій була розміщена «Станція юних техніків», була передана з державної до комунальної власності Сумського облвиконкому. Інші належні та допустимі докази відповідачем не вказано та до матеріалів справи не додано.
Водночас, колегія суддів звертає увагу, що у відповідності до Акту передачі Сумським облвиконкомом установ та організацій народної освіти у комунальну власність Сумському міськвиконкому (а.с. 89, т. 4) позашкільні заклади (станції техніків, туристів, будинки піонерів, клуби, спортивні школи та інші), загальна чисельність персоналу яких 243 чол., балансова вартість основних засобів виробництва яких 941,1 тис. грн, залишкова вартість основних засобів виробництва яких 591,9 тис грн, були передані Сумським облвиконкомом у комунальну власність Сумському міськвиконкому.
Отже, відповідачем не доведено суду набуття Сумською обласною радою права комунальної власності на  нежитлове  приміщення площею 410,3 кв. м за адресою: м. Суми, вул. Петропавлівська, 54, та відповідно правомірності включення цього приміщення до переліку об'єктів нерухомості спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Сумської області згідно оспорюваних рішень Сумської обласної ради від 29.01.2016 та від 02.06.2016.
При цьому, оспорювані рішення відповідача від 29.01.2016 та від 02.06.2016 не містять посилань на конкретні, передбачені ч. 2 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»  чи іншими законами, правові підстави набуття Сумською обласною радою права власності на зазначене майно.
З огляду на встановлені вище обставини в сукупності, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що оспорювані рішення Сумської обласної ради від 29.01.2016 та від 02.06.2016 в частині включення до переліку об'єктів нерухомості спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Сумської області нежитлового приміщення площею 410,3 кв. м за адресою: м. Суми, вул. Петропавлівська, 54, прийняті відповідачем незаконно, оскільки даний об'єкт нерухомості є складовою частиною комплексу будівель і споруд по вул. Покровська, 9 (колишня вул. Жовтнева) в м. Суми, що зареєстрована раніше - 18.10.2012 за територіальною громадою м. Суми в особі Сумської міської ради, у зв'язку з чим порушується права власності останньої на нерухоме майно по вул. Покровська, 9 (колишня вул. Жовтнева) в м. Суми.
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. 
Відповідно до ст.ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Обов'язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи. 
Водночас, саме позивач повинен довести обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог та які підтверджують факт порушення/невизнання його права відповідачем.
Враховуючи наведені обставини справи та вимоги законодавства, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем належними та допустимим доказами доведено наявність у нього порушеного права та законних інтересів, на захист яких він звернувся до господарського суду з даним позовом про визнання недійсним та скасування оспорюваних рішень Сумської обласної ради.
Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що прийняті відповідачем рішення від 29.01.2016 та від 02.06.2016 в частині включення пункту 1430-1 до переліку об'єктів нерухомості спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Сумської області порушують право власності територіальної громади м. Суми на безперешкодне володіння своєю власністю, у зв'язку з чим підлягають визнанню незаконними та скасуванню на підставі ч. 1 ст. 393 ЦК України, а позов Сумської міської ради - задоволенню повністю.
Доводи апелянта про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, яке, на думку апелянта, виявилося у невжитті судом у відповідності до вимог ст. 81 ГПК України процесуальних заходів до позивача, який неналежним чином виконав вимоги ухвали суду про надання інвентаризаційної справи від 27.07.1952 №123454, надавши спочатку частково завірену копію інвентаризаційної справи на будівлі за адресою м. Суми, буд. 9-54 вул. Жовтнева - Леніна, а в подальшому в судове засідання надавши її оригінал, проте без надіслання копії вказаної інвентарної справи відповідачеві, що позбавило останнього можливості висловити свою позицію стосовно поданих документів, колегія суддів відхиляє, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.06.2019 було зобов'язано позивача надати для долучення до матеріалів справи, зокрема, інвентаризаційну справу від 27.07.1952 № 123454 (належним чином засвідчені копії), при цьому надати пояснення щодо походження долучених позивачем до матеріалів даної справи "копій інвентаризаційних матеріалів на нежитлове приміщення за адресою: м. Суми, вул. Жовтнева, 9" (а.с. 95-104 т.1) з датою їх виготовлення 06.03.2008.
На виконання вимог вказаної ухвали позивачем разом з поясненнями щодо змісту позовних вимог від 27.06.2019 №297/19юр були надані копії матеріалів інвентаризаційної справи № 123454 на 43 аркушах (а.с. 84-126, т. 3).
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.07.2019 було зобов'язано позивача надати в судове засідання оригінал інвентаризаційної справи від 27.07.1952 № 123454.
Як підтверджує сам відповідач в апеляційній скарзі, позивачем безпосередньо в судове засідання суду першої інстанції було надано оригінал інвентарної справи від 27.07.1952 № 123454, який містив інформацію щодо двох об'єктів нерухомості на будівлі за адресою м. Суми, буд. 9- 54 вул. Жовтнева - Леніна.
Разом з тим, доводи апелянта про те, що копії вказаної інвентарної справи не були надіслані відповідачеві, що позбавило його можливості висловити свою позицію стосовно поданих документів, оскільки інвентарна справа має значний обсяг за розміром та потребує часу на дослідження, колегія суддів вважає обґрунтованими з огляду на відсутність в матеріалах справи доказів протилежного.
Однак,  порушення позивачем вимог процесуального закону, а саме, ч. 9 ст. 80 ГПК України щодо направлення іншим учасникам справи копії матеріалів інвентарної справи, поданої до суду на виконання вимог ухвали від 10.06.2019, а також невжиття судом у відповідності до вимог ч. 8 ст. 81 ГПК України процесуальних заходів до позивача, на переконання суду апеляційної інстанції, не вплинуло на правильність висновків суду, викладених в оскаржуваному рішенні.
Крім того, як зазначає позивач, відповідач не був позбавлений права звернутися до зберігача - Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради для ознайомлення з оригіналом інвентаризаційної справи.
За наведених обставин, колегія суддів також не вбачає підстав для задоволення під час апеляційного провадження у справі клопотання відповідача про зобов'язання позивача надати в суд для ознайомлення оригінал інвентаризаційної справи від 27.07.1952 № 123454 та належним чином завірену копію в повному обсязі для відповідача. 
Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення ч. 1   ст. 9 Конституції України  та беручи до уваги ратифікацію   Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР   Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття  Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Зокрема, Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених місцевим господарським судом та судом апеляційної інстанції, інші доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на вирішення спору у даній справі.
Згідно зі статтею 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на вищезазначене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 12.08.2019 у справі № 920/121/18 прийнято відповідно до вимог чинного законодавства, з правильним застосуванням норм матеріального права, доводи апеляційної скарги законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування чи зміни не вбачається, відповідно, апеляційна скарга Сумської обласної ради має бути залишена без задоволення.
Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні, на підставі статті 129 ГПК України, покладається на апелянта. 
Керуючись ст. ст. 253-254, 269, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Сумської обласної ради на рішення Господарського суду міста Києва від 12.08.2019 у справі № 920/121/18 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 12.08.2019  у справі № 920/121/18 залишити без змін.
3. Матеріали справи № 920/121/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.
          Повний текст постанови складено 13.04.2020.

Головуючий суддя                                                            А.О. Мальченко 

Судді                                                                                О.В. Агрикова
                                                                                М.Г. Чорногуз