Ухвала
Іменем України
 
03 березня 2020 року
м. Київ
 
справа № 521/10929/19
провадження № 61-984ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Фаловської І. М.,
 
заявник - ОСОБА_1 ,
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 04 липня 2019 року під головуванням судді Бобуйок І. А. та постанову Одеського апеляційного суду від 12 грудня 2019 року у складі колегії суддів: Заїкіна А. П., Князюка О. В., Таварткіладзе О. М.,  у справі за заявою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 про забезпечення позову до подання позовної заяви,
 
ВСТАНОВИВ: 
 
У липні 2019 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просив: накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 ; заборонити будь-яким особам здійснювати будь-які дії по виселенню ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 ; заборонити будь-яким особам здійснювати будь-які дії по забороні володіння і користування ОСОБА_1 квартирою АДРЕСА_1 .
 
Заява обґрунтована тим, що предметом позову, який планується подати до суду є скасування незаконних рішень приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Малого О. С про реєстрацію права власності та витребування майна з незаконного володіння. Посилався на те, що невжиття заходів забезпечення позову, тягне за собою реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду. Крім того, є загроза, що невідомими особами буде реалізована вищевказана квартира.
 
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 04 липня 2019 року заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви задоволено. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 . Заборонено будь-яким особам здійснювати будь-які дії по виселенню ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 . Заборонено будь-яким особам здійснювати будь-які дії по забороні володіння і користування ОСОБА_1 квартирою АДРЕСА_1 . Зустрічне забезпечення не застосовано.
 
Постановою Одеського апеляційного суду від 12 грудня 2019 року апеляційну скаргу адвоката Котика А. М., діючого від імені ОСОБА_2 ,  залишено без задоволення, ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 04 липня 2019 року -залишено без змін.
 
09 січня 2020 року ОСОБА_2 , засобами поштового зв`язку, направив на адресу Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 04 липня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 12 грудня 
2019 року, в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову, а справу 
№ 521/10929/19 передати до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
 
Ухвалою Верховного Суду від 24 січня 2020 року вказану касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк до 24 лютого 2020 року для усунення недоліків, зокрема запропоновано уточнити вимоги касаційної скарги з урахуванням, передбачених статтею 409 ЦПК України, повноважень касаційного суду та надати уточнену редакцію касаційної скарги відповідно до кількості учасників справи.
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року 
№ 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
 
Пунктом 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
За таких обставин, розгляд касаційної скарги ОСОБА_2 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 04 липня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 12 грудня 2019 року здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року 
№ 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.
 
25 січня 2020 року на адресу Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків, до яких заявником додано нову редакцію касаційної скарги із урахуванням, передбачених статтею 409 ЦПК України, повноважень касаційного суду. 
 
Таким чином, недоліки касаційної скарги ОСОБА_2 усунуто.
 
У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
 
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.
 
Відповідно до частини п`ятої статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач.
 
Разом із тим, як зазначено у частині п`ятій статті 394 ЦПК України, якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.
 
Зі змісту оскаржуваних судових рішень Верховний Суд встановив, що касаційна скарга є очевидно необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності та неправильності.
 
Такий висновок суд зробив з огляду на таке.
 
Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
 
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
 
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому при виконанні такого рішення.
 
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
 
Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати або знецінити і, що такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання можливого рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.
 
При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчиться, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою з`явою, позовним вимогам.
 
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
 
Крім того, при вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів до забезпечення позову з урахуванням адекватності вимог заявника, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, ймовірності утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.
 
Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.
 
Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, правильно виходив з того, що заявлений представником позивачки вид заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно, передбачений нормами чинного законодавства, є доцільним та співмірним із можливими вимогами майбутнього позову. Необхідність обрання даного виду забезпечення позову є обґрунтованою, так як невжиття даного виду забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання майбутнього рішення у разі відчуження вказаного майна на користь третіх осіб. 
Таким чином, обраний вид забезпечення позову буде співмірним із заявленими позовними вимогами, а не вжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання можливого судового рішення.
 
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Враховуючи, що зазначені у касаційній скарзі доводи щодо порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права не знайшли свого підтвердження, правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що свідчить про необґрунтованість скарги, а отже, відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.
 
Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п`ятою і шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження у справі за заявою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 про забезпечення позову до подання позовної заяви, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 04 липня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 12 грудня 2019 року, відмовити.   
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу. 
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:	В. В. Сердюк     А. І. Грушицький     І. М. Фаловська