УХВАЛА

02 червня 2020 року 
м. Київ

Справа №  913/521/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Кролевець О. А. - головуючий, Губенко Н. М., Ткача І. В., 

за участю секретаря судового засідання - Черненка О. В.,

за участю представників:

Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія 
"Нафтогаз України" - Лисенко В.О.

Комунального підприємства "Креміннатеплокомуненерго" - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 21.01.2020
(головуючий - Тихий П.В., судді Ільїн О.В., Россолов В.В.)
та рішення Господарського суду Луганської області від 25.11.2019
(суддя Яресько Б.В.)

у справі за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
до Комунального підприємства "Креміннатеплокомуненерго"

про стягнення 4 176 610,18 грн,

ВСТАНОВИВ:

1.          У зв`язку з відпусткою судді Студенця В.І. склад судової колегії суду касаційної інстанції змінився, що підтверджується Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 28.05.2020, який наявний в матеріалах справи.

2.          Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - АТ "НАК "Нафтогаз України") звернулось до Господарського суду Луганської області з позовом про стягнення з Комунального підприємства "Креміннатеплокомуненерго" (далі - КП "Креміннатеплокомуненерго") боргу за договором №5108/1718-ТЕ-20 постачання природного газу від 12.09.2017 у загальній сумі 4176610,18 грн, у тому числі: основний борг у сумі 3464284,17 грн; пеня у сумі 203300,58 грн; 3% річних у сумі 141492,27 грн; інфляційні втрати у сумі 367533,16 грн.

3.          Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем умов договору №5108/1718-ТЕ-20 постачання природного газу від 12.09.2017 в частині своєчасної та повної оплати за поставлений природний газ. 

4.          Рішенням Господарського суду Луганської області від 25.11.2019, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 21.01.2020 позов задоволено частково. Стягнуто з КП "Креміннатеплокомуненерго" на користь АТ "НАК "Нафтогаз України" борг в сумі 3464284,17 грн, 3% річних в сумі 141492,27 грн, інфляційні втрати в сумі 367533,16 грн. В решті вимог позову (про стягнення пені в сумі 203300,58 грн) відмовлено.

5.          В частині задоволення позовних вимог суди мотивували свої висновки тим, що КП "Креміннатеплокомуненерго" свої договірні зобов`язання зі своєчасної та повної оплати за отриманий природний газ належним чином не виконало. 

6.          Разом з тим, відмовляючи у стягненні пені в сумі 203300,58 грн за період 2017-2018   р.р., суд першої інстанції зазначив, що відповідач є підприємством виконавцем/виробником житлово-комунальних послуг, що надає такі послуги у районі проведення антитерористичної операції, та тому на нього поширюється мораторій на нарахування та стягнення пені, передбачений ч. 2 ст. 2 Закону України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств - виконавців / виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті електричні ресурси».

7.          Не погоджуючись з висновками судів попередніх інстанцій частково,  10.02.2020 АТ "НАК "Нафтогаз України" звернулось з касаційною скаргою, в якій просить постанову Східного апеляційного господарського суду від 21.01.2020 та рішення Господарського суду Луганської області від 25.11.2019 скасувати в частині відмови у стягненні 203300,58 грн пені.

8.          Скаржник посилається на неправильне застосування судами ст. 2 Закону України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств - виконавців / виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті електричні ресурси», п. 27 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу», ст. 1 «Про електроенергетику», оскільки позивач є постачальником природного газу, а не енергопостачальною організацією.

9.          При цьому скаржник зазначає про те, що судами попередніх інстанцій не було враховано висновку Верховного Суду від 16.10.2018 у справі № 913/65/18 щодо застосування у подібних правовідносинах ч. 2 ст. 2 Закону України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств - виконавців / виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті електричні ресурси», в якій зазначено, що суди дійшли передчасного висновку, що ПАТ "НАК "Нафтогаз України" є енергопостачальною компанією, а природний газ - енергетичним ресурсом.

10.          Розглянувши доводи та аргументи касаційної скарги разом з матеріалами справи, Верховний Суд дійшов висновку про необхідність закриття касаційного провадження за поданою касаційною скаргою з таких підстав.

11.          Відповідно до ст. 287 ГПК України (тут і далі - в редакції від 08.02.2020, чинній на дату подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1)          якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2)          якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3)          якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою     статті 310 цього Кодексу.

12.          Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 296 ГПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження виявилося, що Верховний Суд у своїй постанові викладав висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, або відступив від свого висновку щодо застосування норми права, наявність якого стала підставою для відкриття касаційного провадження, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку, коли Верховний Суд вважає за необхідне відступити від такого висновку).

13.          Так, скаржник оскаржує рішення та постанову судів попередніх інстанцій лише в частині відмови у стягненні пені.

14.          У постанові від 16.10.2018 у справі № 913/65/18, на яку посилається скаржник, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду скасував рішення судів попередніх інстанцій у частині відмови у задоволенні позову ПАТ "НАК "Нафтогаз України" про стягнення з комунального підприємства пені та направив справу на новий розгляд до суду першої інстанції. При цьому Верховний Суд зазначив про те, що висновок судів попередніх інстанцій стосовно того, що ПАТ "НАК "Нафтогаз України" є енергопостачальною компанією, оскільки природний газ є енергетичним ресурсом, є передчасним і таким, що зроблено без урахування положень чинного законодавства і доводів позивача щодо відсутності правових підстав для застосування до спірних правовідносин положень ч. 2 ст. 2 Закону України "Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на території проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси", згідно з якою встановлено мораторій на нарахування та стягнення пені та інших штрафних санкцій за несвоєчасну оплату спожитих енергетичних ресурсів підприємствами, які є виконавцями/виробниками житлово-комунальних послуг на території проведення антитерористичної операції саме енергопостачальними компаніями.

15.          Водночас питання про те, чи є ПАТ "НАК "Нафтогаз України" енергопостачальною компанією, а природний газ - одним з видів енергетичних ресурсів, перебувало на розгляді Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду, за наслідком якого було винесено постанову від 18.01.2019 у справі №913/66/18.

16.          При цьому підставою для передачі справи на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду була необхідність відступити, зокрема від висновку, викладеного, у постанові від 16.10.2018 у справі № 913/65/18

17.          Так, у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18.01.2019 у справі №913/66/18, за наслідком вирішення вказаного питання зазначено наступне.

18.          Статтею 1 Закону України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств - виконавців / виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті електричні ресурси» визначено, що метою цього Закону є встановлення додаткових гарантій щодо захисту житлових та майнових прав громадян, які проживають на територіях, де проводиться антитерористична операція, та громадян, які тимчасово переселені в інші населені пункти України з територій, на яких проводиться антитерористична операція. До 31 грудня 2015 року цим громадянам має бути погашена заборгованість із виплат заробітної плати, стипендій, пенсій, що утворилася внаслідок проведення антитерористичної операції, а також встановлено додаткові гарантії захисту житлових та майнових прав громадян, звільнених на підставі зазначених обставин, до моменту їх працевлаштування, за умови отримання ними статусу зареєстрованого безробітного.

19.          Частиною 2 ст. 2 вказаного Закону встановлено мораторій на час, визначений у статті 1 цього Закону, на нарахування та стягнення пені та інших штрафних санкцій енергопостачальними компаніями у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси підприємствами - виконавцями/виробниками житлово-комунальних послуг, що надають такі послуги у районі проведення антитерористичної операції.

20.          Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25.05.1998 №747 "Про визначення гарантованих постачальників природного газу" передбачено, що гарантованим постачальником природного газу для промислових споживачів, річний обсяг споживання природного газу яких перевищує 3 млн. куб. метрів, та підприємств, що здійснюють виробництво теплової енергії, є Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", що в установленому порядку отримала ліцензію на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом.

21.          У пункті 5 статуту ПАТ "НАК "Нафтогаз України", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.1998 № 747 (у редакції, яка діяла на момент прийняття Закону), встановлено, що метою діяльності Компанії є сприяння структурній перебудові нафтової, газової та нафтопереробної галузей, підвищення рівня енергетичної безпеки держави, забезпечення ефективного функціонування та розвитку нафтового комплексу, більш повного задоволення потреб промислових і побутових споживачів у сировині та паливно-енергетичних ресурсах і отримання прибутку.

22.          Пунктом 6 статуту ПАТ "НАК "Нафтогаз України" (в зазначеній редакції) встановлено, що предметом діяльності Компанії є, зокрема, постачання природного газу, організація виробництва і постачання електричної та теплової енергії.

23.          Законом України "Про енергозбереження" визначено, що: "енергозбереження" - це  діяльність (організаційна, наукова, практична, інформаційна), яка спрямована на раціональне використання та економне витрачання первинної та перетвореної енергії  і природних енергетичних ресурсів в національному господарстві і яка реалізується з використанням технічних, економічних та правових методів; "паливно-енергетичні ресурси" - це сукупність всіх природних і перетворених видів палива та енергії, які використовуються в національному господарстві.

24.          Відповідно до пункту 1.5 статті 1 Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" енергоносії -  це кам`яне і буре вугілля, торф, інші види первинного твердого палива, кам`яновугільні брикети, інші види вторинного твердого палива, буровугільні і торф`яні брикети, газ нафтопереробки, нафтопродукти, природний газ, природні енергетичні ресурси (ядерна, гідравлічна та геотермальна енергія, інші природні ресурси), електрична і теплова енергія. 

25.          Тобто природний газ як матеріальний об`єкт, різновид палива, в якому зосереджена енергія, придатна для практичного використання, є одним з видів енергетичних ресурсів.

26.          З урахуванням наведеного, Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду дійшов висновку про те, що в силу приписів чинного законодавства ПАТ "НАК "Нафтогаз України" є енергопостачальною компанією в розумінні ст. 2 Закону України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств - виконавців / виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті електричні ресурси».

27.          При цьому Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 18.01.2019 у справі №913/66/18 фактично відступив від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 16.10.2018 у справі № 913/65/18.

28.          Як вбачається з матеріалів справи, постанова Східного апеляційного господарського суду від 21.01.2020 та рішення Господарського суду Луганської області від 25.11.2019 у даній справі винесені з урахуванням вказаної правової позиції Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18.01.2019 у справі №913/66/18, від якої колегія суддів у даній справі не вбачає підстав відступати.

29.          Враховуючи зазначене, касаційне провадження за касаційною скаргою АТ "НАК "Нафтогаз України" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 21.01.2020 та рішення Господарського суду Луганської області від 25.11.2019 у справі № 913/521/19  підлягає закриттю на підставі п. 4 ч. 1 ст. 296 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 234, 235, 296 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 21.01.2020 та рішення Господарського суду Луганської області від 25.11.2019 у справі № 913/521/19.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя           О. А. Кролевець

Судді          Н. М. Губенко

          І. В. Ткач