Ухвала
 
3 березня 2020 року
м. Київ
справа № 542/1814/17
провадження № 51-744 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Новосанжарського районного суду Полтавської області від 25 червня 2018 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 13 листопада 2019 року щодо нього                         у кримінальному провадженні, дані про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12017170270000445,                                           
встановив:
7 лютого 2020 року Касаційним кримінальним судом Верховного Суду                   касаційну скаргу ОСОБА_4 через її невідповідність вимогам п. 3, п. 4, п. 5 ч. 2 та ч. 5 ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) залишено без руху і надано строк для усунення недоліків. Також засудженому було роз`яснено, що у разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху,                                 в установлений строк касаційна скарга повертається особі,  яка її подала.
У межах наданого строку для усунення недоліків касаційної скарги та на виконання ухвали касаційного суду ОСОБА_4 направив нову касаційну скаргу проте приписів ст. 427 КПКне дотримався та недоліків, які пов`язані зі змістом касаційної скарги, в повному обсязі не усунув.
Підстави для скасування або зміни оскаржуваних рішень касаційним судом, визначено у ст. 438 КПК. Відповідно до ч. 2 ст. 438 КПК при вирішенні питання про наявність зазначених у частині першій цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.
Так,вирок Новосанжарського районного суду Полтавської області від 25 червня 2018 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 13 листопада 2019 року засуджений ОСОБА_4 просить скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Проте подана скарга містить формальні посилання на підстави для скасування судових рішень із наведеною власною оцінкою обставин справи, однак у ній                      не зазначено, яких саме істотних порушення кримінального процесуального закону з огляду на положення ст. 412 КПК допустилися суди першої та апеляційної інстанцій при розгляді кримінального провадження щодо нього, які можуть бути предметом касаційного розгляду. 
Оскільки суд касаційної інстанції є судом права, а не факту та відповідно                            до ч. 1 ст. 433 КПК перевіряє правильність застосування судами першої                            та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, та переглядає судові рішення у межах касаційної скарги. Тому відсутність у ній обґрунтуванняз підстав передбачених у ст. 438 КПК, про що було наголошено засудженому ОСОБА_4                     в ухвалі Верховного Суду, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Усупереч п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга не містить чітких вимог до суду касаційної інстанції, викладених у відповідності з положеннями ст. 436 КПК щодо повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги. 
Так, зарезультатами скасування судового рішення касаційний суд призначає новий розгляд в суді першої чи апеляційної інстанції, або закриває кримінальне провадження. Однак засуджений ОСОБА_4 просить касаційний суд скасувати рішення місцевого та апеляційного судів, проте не зазначає щодо подальшого розгляду, що не узгоджується з приписами ст. 436 КПК.
Вказане позбавляє можливості встановити позицію засудженого щодо результатів касаційного розгляду.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа                  не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 підлягає поверненню.
Враховуючи викладене і керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Новосанжарського районного суду Полтавської області від 25 червня 2018 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 13 листопада 2019 року щодо ньогоповернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                          ОСОБА_2                                           ОСОБА_3