УХВАЛА        
 
18 травня 2020року
м. Київ
 
справа № 334/8637/17
провадження № 61-7678ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М.,                 Кузнєцова В. О.,
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04 лютого 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 21 квітня 2020 року в справі за заявою ОСОБА_2 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання,
 
ВСТАНОВИВ :
 
У серпні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, в обґрунтування якої зазначала, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20 липня 2018 року на її користь стягнуто аліменти з ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі вказаного рішення видано виконавчий лист.               У вказаному виконавчому листі зазначена дата видачі 17 квітня                    2021 року, а строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання до 31 січня 2019 року. В установлений судом строк заявник не надала виконавчий лист до виконання, оскільки у виконавчому листі зроблена помилка у даті пред`явлення виконавчого листа до виконання. У зв`язку наведеним, враховуючи ухилення відповідача від виконання вказаного рішення, заявник просила поновити пропущений строк.
 
Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04 лютого                   2020 року (з урахування ухвали від 04 лютого 2020 року про виправлення описки), залишеною без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 21 квітня 2020 року, заяву ОСОБА_2 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа для виконання задоволено.
Визнано причини пропуску строку пред`явлення виконавчого листа                   № 334/8637/17 про стягнення з ОСОБА_1 на користь                                ОСОБА_2 аліментів на період навчання сина                         ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи з 22 грудня             2017 року і по 31 січня 2019 року до виконання поважними.
Поновлено строк пред`явлення виконавчого листа № 334/8637/17 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на період навчання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи з 22 грудня 2017 року і по 31 січня 2019 року до виконання.
 
Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями,                                      ОСОБА_1 05 травня 2020 року звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення.
 
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
 
Ухвала суду першої інстанції щодо поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду (пункт 24 частини першої статті 353 ЦПК України).
 
Пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
 
Ураховуючи наведене, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, оскільки оскарження ухвал суду першої інстанції щодо поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, після їх перегляду в апеляційному суді, у статті 389 ЦПК України, яка є спеціальною нормою процесуального права, що регламентує право касаційного оскарження судових рішень у касаційному порядку, не передбачено.
 
За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України                          суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Ураховуючи викладене, ухвала Ленінського районного суду                                   м. Запоріжжя від 04 лютого 2020 року та постанова Запорізького апеляційного суду від 21 квітня 2020 року не підлягають касаційному оскарженню в зв`язку з відсутністю пункту 24 частини першої статті               353 ЦПК України у переліку оскаржуваних ухвал за пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України.
 
Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, 
 
УХВАЛИВ :
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду                              м. Запоріжжя від 04 лютого 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 21 квітня 2020 року в справі за заявою ОСОБА_2 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання відмовити.
 
Копію ухвали разом із доданими до касаційної скарги матеріалами направити особі, яка подавала касаційну скаргу. 
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:	В. С. Жданова  	
 	В. М. Ігнатенко  	
 	В. О. Кузнєцов