ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/12620/15                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Аблов Є.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  03 червня 2020 року                                                                         м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                                             Ганечко О.М.,
суддів                                                                                              Сорочка Є.О.,
                                                                                                    Коротких А.Ю.,
за участі секретаря судового засідання                                             Біднячук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Київгаз» на постанову Окружного адміністративного суду             м. Києва від 30.10.2015 у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Київгаз» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг   про визнання дій протиправними, визнання незаконною та скасування постанови,
       ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Київгаз» звернулось до суду з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг, у якому просило:
-             визнати дії Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг щодо проведення перевірки в ПАТ «Київгаз» та складання акту від 22.05.2015 № 80 протиправними; 
-              визнати постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг від 28.05.2015 № 1632 «Про накладення штрафу на ПАТ «Київгаз» та необхідності усунення порушень Ліцензійних умов…» протиправною і незаконною та скасувати її.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що відповідач в період з 29.04.2015 по 22.05.2015 здійснив у позивача перевірку дотримання ним ліцензійних умов протиправно, оскільки він не визначений органом державного нагляду (контролю) у цій сфері відносин. Крім того, в оскаржуваній постанові відповідач, накладаючи на позивача штраф у розмірі 850000 грн., не вказала, у чому саме з 12 приведених порушень, виразилось ухилення від виконання або  несвоєчасне виконання та яких саме рішень НКРЕ,  та не вказано порушення, за які можливе застосування штрафу.
Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.10.2015 в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.
Не погоджуючись із зазначеною постановою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, при цьому, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.
Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.12.2015 зупинено апеляційне провадження по справі № 826/12620/15 до вирішення питання щодо конституційності положень Указів Президента України про створення Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг та Положення про його діяльність, а також Закону України «Про природні монополії».
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.10.2018 прийнято до провадження Шостого апеляційного адміністративного суду дану справу.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.01.2020 поновлено апеляційне провадження у даній справі та призначено до розгляду.
У судовому засіданні представник апелянта вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила суд залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Заслухавши суддю доповідача, представників учасників справи, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Так, у відповідності до положень частини першої ст. 308  КАС України,  справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, на підставі наказу № 101 від 09.04.2015 та посвідчення про перевірку № 74 від 09.04.2015, в період з 29.04.2015 по 22.05.2015, Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, проведено планову перевірку дотримання Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом та Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ, за результатами проведення якої, складено акт № 80 від 22.05.2015.
Плановою перевіркою ПАТ «Київгаз» Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом та Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ, за 2014 рік, встановлено наступні порушення:
Підпункту 2.1.3 розділу ІІ Ліцензійних умов з розподілу щодо провадження господарської діяльності з розподілу газу лише на території, затвердженій НКРЕ;
Пункту 2.3 розділу ІІ Ліцензійних умов з постачання в частині виконання в повному обсязі фінансових зобов`язань щодо своєчасної оплати, відповідно до умов укладених договорів;
Підпункту 3.8.2 пункту 3.8 розділу ІІІ Ліцензійних умов з розподілу та підпункту 3.7.3 пункту 3.7 розділу ІІІ Ліцензійних умов з постачання в частині опублікування інформації про розмір плати за виконання додаткових робіт, пов`язаних з провадженням господарської діяльності з постачання газу та транспортування газу розподільними трубопроводами в засобах масової інформації;
Пункту 3.9 розділу ІІІ Ліцензійних умов з розподілу у частині дотримання вимог законодавства України та нормативно-технічних документів щодо якості надання послуг, а саме:
Пункту 18 частини першої статті 1, частини шостої статті 18 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу», вимог пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 № 247 «Про вдосконалення порядку розрахунків за спожитий природний газ» та пунктів 4, 32 Правил в частині реалізації природного газу безпосередньо споживачам на підставі укладених договорів із зазначенням відповідного поточного рахунку із спеціальним режимом використання;
Частини п`ятої статті 16 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу у частині надання звіту щодо результатів проведених заходів по відокремленню функцій з розподілу і постачання природного газу у 2014 році;
Постанов НКРЕ від 07.03.2013 № 226, від 07.03.2013 № 227, від 07.03.2013 № 228 в частині укладання договорів на основі Типових;
Постанови Кабінету Міністрів України від 05.07.2006 № 938 у частині приведення договірних відносин у відповідність до вимог Типових;  
Постанови НКРЕ від 05.07.2012 № 849 у частині приведення договірних відносин у відповідність до вимог Типового договору;
Абзацу 6 пункту 33 Правил щодо проведення періодичної повірки лічильників газу та їх технічного обслуговування;
Постанови НКРЕ від 31.01.2013 № 76 в частині укладання договорів на основі Типового;
Частини сьомої статті 30 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» в частині терміну дії технічних умов;
Пункту 6.5.2 Порядку доступу та приєднання до Єдиної газотранспортної системи України, затвердженого постановою НКРЕ від 19.04.2012 № 420 в частині недотримання 15-ти денного строку погодження проектно-кошторисної документації на зовнішнє газопостачання;
Пункту 5 Порядку проведення розрахунків за природний газ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 № 247 в частині надання розрахунку нормативів відрахування коштів з поточних рахунків із спеціальним режимом використання у встановлені терміни;
Частин третьої та сьомої статті 18 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу», пункту 1 Порядку проведення розрахунків за природний газ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 № 247, та пунктів 2.3 та 2.6 постанови НКРЕ від 02.08.2012 № 1000 в частині зарахування коштів на поточний рахунок із спеціальним режимом використання;
Частини шостої статті 18 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу», пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 № 247 в частині укладання нових договорів (додаткових угод) із зазначенням відповідного поточного рахунку із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ виключно на такий рахунок;
Абзацу 6 пункту 2.1 Порядку відшкодування збитків, завданих споживачеві природного газу внаслідок порушення газопостачальним або газорозподільним підприємством Правил надання населенню послуг з газопостачання, затвердженого постановою НКРЕ від 29.05.2003 № 476 в частині опублікування інформації про результати щомісячної перевірки параметрів якості газу;
Пункту 4.1 Порядку формування інвестиційних програм газопостачальних, газорозподільних, газотранспортних та газозберігаючих підприємств, затвердженого постановою НКР від 28.11.2011 № 2255, стосовно виконання в повному обсязі інвестиційної програми за 2014 рік;
Пункту 4.3 Правил користування природним газом для юридичних осіб у частині наявності укладеного договору між гарантованим постачальником та кваліфікованим споживачем;
Пункту 4.1 Порядку доступу та приєднання до Єдиної газотранспортної системи, затвердженого постановою НКРЕ від 19.04.2012 № 420 в частині розділу газу за умови відсутності виділених лімітів у встановленому порядку для об`єкта системи газопостачання (газоспоживання) обсягів природного газу та пункту 4.4 Правил користування природним газом для юридичних осіб в частині розподілу природного газу, належного споживачу або його постачальнику від газорозподільних станцій до пунктів призначення споживача в обсягах, підтверджених Оператором;
Пунктів 4, 32 Правил, вимог частини першої, положень другої, третьої, шостої статті 18 Закону та вимог пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 № 247 «Про вдосконалення порядку розрахунків за спожитий природний газ» в частині укладання договорів та здійснення розрахунків за поставлений природний газ споживачами відповідно до умов договорів, укладених з гарантованими постачальниками природного газу;
Пунктів 4, 32 Правил в частині укладання договорів.
ПАТ «Київгаз» не дотримувалось структури тарифів (планової тарифної виручки) на транспортування природного газу розподільними трубопроводами та на постачання природного газу та регульованим тарифом, затвердженими постановами НКРЕ від 30.12.2013 № 1812, від 30.04.2014 № 590.
28.05.2015 Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг прийнято постанову № 1632 «Про накладення штрафу на ПАТ «Київгаз» та необхідність усунення порушень Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом та Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ», якою накладено штраф у розмірі 850 тис. грн. на ПАТ «Київгаз» за виявлені перевіркою правопорушення.
Позивач, вважаючи, що у відповідача відсутні правові підстави для прийняття оскаржуваної постанови, звернувся до суду за захистом своїх прав.
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з наступного:
-             доводи позивача щодо того, що оскаржувана постанова та дії стосовно проведення перевірки ПАТ «Київгаз» є протиправними, спростовуються нормами законодавства (в редакції, станом на момент проведення перевірки та прийняття оскаржуваної постанови);
-             твердження позивача про відсутність у НКРЕКП повноважень на здійснення контролю за додержанням ліцензіатами, в т.ч. і позивачем, ліцензійних умов, не знайшли свого підтвердження оскільки Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг забезпечує принцип безперервності влади (Указом Президента України «Про ліквідацію Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики» № 693/2014 від 27.08.2014, вирішено  ліквідувати Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та створено новий орган);
-             оскільки, за результатами здійснення планового заходу контролю виявлено ряд порушень з боку ПАТ «Київгаз» Ліцензійних умов, оскаржувана постанова прийнята комісією у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законами України, а доводи позивача щодо відсутності в оскаржуваній постанови посилань щодо порушення ПАТ «Київгаз», спростовуються змістом оскаржуваної постанови, оскільки в ній наведено вказано перелік всіх порушень, за які на позивача накладено штраф;
-             під час розгляду та вирішення даної справи, судом першої інстанції не було встановлено протиправності дій відповідача щодо проведення перевірки та складання акту від 22.05.2015. 
Доводи апеляційної скарги:
-             здійснювати контроль за додержанням положень Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу», Президент України НКРЕКП не уповноважував та застосовувати в роботі права на передбачені ним санкції не визначав;
-             Закон України «Про природні монополії» та Конституція України не передбачають умов та порядку правонаступництва між відповідними Національними комісіями (НКРЕ та НКРЕКП); також, цього не передбачено ні в Указах Президента від 27.08.2014 № 693/2014 та № 694/2014, ні в Положенні про НКРЕКП;
-             тож, на переконання апелянта, перевіряючий орган законодавчо не визначений у якості органу державного нагляду (контролю), не має законодавчих засад для складання актів про порушення та накладення штрафу.
Зважаючи на зазначене, колегія суддів вважає за необхідне вказати таке.
Відповідно до положень ст. 9 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» (в редакції, станом на момент проведення перевірки та прийняття оскаржуваної постанови), ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності: транспортування нафти, нафтопродуктів магістральним трубопроводом, транспортування природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ трубопроводами та їх розподіл; постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим та нерегульованим тарифом.
Приписами ст. 6 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», визначено, що орган ліцензування: здійснює у межах своєї компетенції контроль за додержанням ліцензіатами ліцензійних умов.
Положеннями ст. 4 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» (в редакції, станом на момент проведення перевірки та прийняття оскаржуваної постанови), визначено, що державне регулювання діяльності суб`єктів ринку природного газу, в тому числі суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання, які діють на суміжних ринках, здійснюється Кабінетом Міністрів України, національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, та центральними органами виконавчої влади в межах їх повноважень.
Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу», до повноважень національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, належать, зокрема, ліцензування господарської діяльності на ринку природного газу; здійснення контролю за додержанням ліцензіатами ліцензійних умов провадження господарської діяльності на ринку природного газу відповідно до законодавства та в порядку, встановленому національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики.
Згідно п. 4 Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затвердженого Указом Президента України від 10 вересня 2014 року № 715/2014, НКРЕКП відповідно до покладених на неї завдань: здійснює контроль за: додержанням ліцензіатами ліцензійних умов провадження господарської діяльності; цільовим використанням коштів, обсяги яких передбачені структурою тарифів і які одержані в результаті провадження ліцензованої діяльності суб`єктами природних монополій та суб`єктами господарювання на суміжних ринках; виконанням суб`єктами природних монополій та суб`єктами господарювання на суміжних ринках інвестиційних програм, спрямованих на оновлення основних фондів, підвищення ефективності та зменшення втрат у процесі провадження діяльності, що підлягає регулюванню; здійснює безперешкодно перевірку дотримання ліцензійних умов; вживає заходів щодо запобігання порушенням ліцензійних умов.
Законом України «Про засади функціонування ринку природного газу», визначено орган, до повноважень якого віднесено здійснення контролю за додержанням ліцензіатами ліцензійних умов.
Відповідно до норм ст. 11 Закону України «Про природні монополії», Національні комісії регулювання природних монополій - є державними колегіальними органами, які утворюються та ліквідуються Президентом України. Комісії підпорядковуються Президенту України, підзвітні Верховній Раді України. Комісії діють на підставі положень, що затверджуються Президентом України.
Слід звернути увагу на те, що указом Президента України «Про ліквідацію Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики» № 693/2014 від 27.08.2014, вирішено  ліквідувати Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики.
У свою чергу, Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг утворено указом Президента України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» від 27.08.2014 № 694/2014.
Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг затверджено указом Президента України від 10 вересня 2014 року № 715/2014.
Основними завданнями НКРЕКП є державне регулювання діяльності суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання, що провадять діяльність на суміжних ринках, у сферах електроенергетики, теплопостачання, централізованого водопостачання та водовідведення, на ринках природного газу, нафтового (попутного) газу, газу (метану) вугільних родовищ та газу сланцевих товщ, нафти та нафтопродуктів, а також перероблення та захоронення побутових відходів. (п. 1 ч. 3 Положення)
Отже, станом на час виникнення спірних правовідносин, НКРЕКП здійснювало державне регулювання ринку природного газу. Тож, наведеним спростовуються посилання позивача на відсутність у НКРЕКП повноважень на здійснення контролю за додержанням ліцензіатами, ліцензійних умов, адже Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг забезпечує принцип безперервності влади, за своїми повноваженнями, виконує ті ж самі завдання.
Процедуру організації та проведення перевірок додержання ліцензіатами відповідних вимог, встановлених для певного виду господарської діяльності на ринку природного газу, а також механізм оформлення результатів таких перевірок та контролю за виконанням ліцензіатами рішень НКРЕ щодо усунення виявлених порушень, встановлює Порядок контролю за додержанням ліцензійних умов провадження господарської діяльності на ринку природного газу, затвердженого постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України 19.05.2011 № 881, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 липня 2011 за № 910/19648.
Згідно з п. 3.1 Порядку № 881, планові перевірки здійснюються відповідно до річних або квартальних планів, які затверджуються НКРЕ до 1 грудня року, що передує плановому, або до 25 числа останнього місяця кварталу, що передує плановому, та оприлюднюються НКРЕ шляхом розміщення інформації в мережі Інтернет на офіційному веб-сайті НКРЕ.
Під час розгляду даного спору в суді першої інстанції було досліджено, що на підставі Плану заходів із здійснення державного контролю ліцензіатів, Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, на 2015 рік, затвердженого наказом НЕРЕКП від 28.11.2014 № 7, 09.04.2015 № 101, доручено здійснити з 29.04.2015 по 22.05.2015 планову перевірку дотримання ПАТ «Київгаз» Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом та Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ за 2014 рік.
Згідно з п. 7.2 Порядку № 881, за результатами проведеної планової чи позапланової перевірки посадова особа (комісія) складає акт перевірки у двох примірниках за формами, наведеними в додатках 2 - 6.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 09.02.2015 № 85-р «Про надання дозволу на проведення перевірок Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», надано дозвіл НКРЕКП на проведення перевірок протягом лютого - червня 2015 року, враховуючи положення пункту 8 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України від 28 грудня 2014 року № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», згідно якого установлено, що перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України та Державної фінансової інспекції України) здійснюються протягом січня - червня 2015 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою суб`єкта господарювання щодо його перевірки.
З урахуванням того, що за результатами здійснення планового заходу контролю, виявлено ряд порушень ПАТ «Київгаз» Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом, затверджених постановою НКРЕ від 13.01.2010 № 11 та Ліцензійних умов провадження господарської з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ, затверджених постановою НКРЕ від 13.01.2010 № 12, суд першої інстанції правильно вказав на те, що оскаржувана постанова прийнята комісією у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законами України.
Позивач в апеляційній скарзі наголошував на тому, що Указ № 694/2014 та Положення № 715/2014 не відповідають Конституції України, адже не передбачають умов та порядку правонаступництва між відповідними Національними комісіями.
Конституційні повноваження Президента України визначені ст. 106 Конституції України. У свою чергу, конституційні повноваження Кабінету Міністрів України  визначені статтею 116 Конституції України.
Питання про відповідність Конституції України законів України та у передбачених цією Конституцією випадках інших актів, у тому числі актів Президента України, належить до компетенції Конституційного Суду України (частина перша статті 147, пункт 1 частини першої статті 150 Основного Закону).
Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.12.2015 зупинено апеляційне провадження по справі № 826/12620/15 до вирішення питання щодо конституційності положень Указів Президента України про створення Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг та Положення про його діяльність, а також Закону України «Про природні монополії».
21.12.2016 Конституційним Судом України було відкрито конституційне провадження у справі № 1-45/2016 за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частин першої, другої статті 11 Закону України "Про природні монополії" від 20 квітня 2000 року № 1682-III зі змінами, абзацу п`ятого частини першої статті 12 Закону України "Про електроенергетику" від 16 жовтня 1997 року № 575/97-ВР зі змінами, пункту 4 частини першої статті 3 Закону України "Про державне регулювання у сфері комунальних послуг" від 9 липня 2010 року № 2479-VI зі змінами, абзацу восьмого статті 13 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" від 10 січня 2002 року № 2918-III зі змінами, а також указів Президента України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" від 27 серпня 2014 року № 694, "Про затвердження Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" від 10 вересня 2014 року № 715.
На розгляді у Конституційного Суду України перебувало подання Верховного Суду України щодо конституційності Указу № 694/2014 та Положення № 715/2014, а також частини першої статті 11 Закону № 329-VIII, на підставі якої вони прийняті.
Згідно частини другої статті 152 Конституції України, частини першої статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» від 13.07.2017 № 2136-VIII закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Окрім того, ухвалою Великої Палати Конституційного Суду України від 19.09.2018      № 7-уп/2018, закрито конституційне провадження у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частин першої, другої статті 11 Закону України "Про природні монополії" від 20 квітня 2000 року № 1682-III зі змінами, абзацу п`ятого частини першої статті 12 Закону України "Про електроенергетику" від 16 жовтня 1997 року № 575/97-ВР зі змінами, пункту 4 частини першої статті 3 Закону України "Про державне регулювання у сфері комунальних послуг" від 9 липня 2010 року №2479-VI зі змінами, абзацу восьмого статті 13 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" від 10 січня 2002 року № 2918-III зі змінами, а також указів Президента України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" від 27 серпня 2014 року № 694, "Про затвердження Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" від 10 вересня 2014 року № 715.
Таким чином, відсутні підстави вважати Указ № 694/2014, Положення № 715/2014 такими, що не відповідають Конституції України.
Щодо посилань апелянта на відсутність в оскаржуваній постанови доводів регулятора щодо порушень та підстав для застосування штрафу, колегія суддів зазначає, що такі є необгрунтованими та спростовуються змістом самої постанови, в якій наведено перелік всіх порушень, за які на позивача накладено штраф.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 238 Господарського кодексу України, за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб`єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб`єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.
Згідно з ч. 5 ст. 23 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу», суб`єкти господарювання несуть відповідальність за правопорушення на ринку природного газу. Ухилення  від  виконання  або  несвоєчасне  виконання  рішень національної  комісії,  що  здійснює  державне регулювання у сфері енергетики,  тягнуть  за  собою  накладення штрафу від п`ятисот до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
При цьому, в обгунтування позову, стороною позивача не було покладено та обгунтовано, що встановлені в акті перевірки порушення, не відповідають дійсності, не були допущені, з огляду на що, встановлені неправомірно.
Отже, колегія суддів погоджується з висновками  суду першої інстанції про те, що наведене, в сукупності, свідчить, що оскаржувана постанова прийнята Комісією на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а отже, підстави для її скасування відсутні. Під час розгляду та вирішення даного спору в суді не встановлено, матеріалами справи та доводами апеляційної скарги не підтверджується протиправність дій відповідача щодо проведення перевірки ПАТ «Київгаз» та складання акту від 22.05.2015.
Таким чином, посилання в апеляційній скарзі на відсутність у НКРЕКП повноважень застосовувати санкції у вигляді штрафу, є необґрунтованими.
Також, відповідач стверджує, що ототожнення НКРЕ, та відповідача - НКРЕКП є необґрунтованим. Проте, НКРЕ було ліквідовано та станом на час виникнення спірних правовідносин, було створено НКРЕКП, яке фактично перебрало на себе спірні повноваження НКРЕ, тобто, є функціональним правонаступником НКРЕКП. Крім того, Закон України «Про засади функціонування ринку природного газу», не визначає назву комісії, до повноважень якої віднесено здійснення контролю за додержанням ліцензійних умов, а вказує що здійснення контролю за додержанням ліцензіатами ліцензійних умов провадження господарської діяльності на ринку природного газу здійснюється комісією, до повноважень якої віднесено державне регулювання у сфері енергетики.
Обов`язок доказування правомірності свого рішення у справі про його протиправність, дійсно, покладається на відповідача. Проте, наявність такого обов`язку не відміняє принципу змагальності сторін та не звільняє позивача від обов`язку доведення обставин, на яких ґрунтуються його вимоги.
У даному випадку, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, покладений на нього обов`язок доказування правомірності прийняття оскаржуваного рішення виконав, натомість, апелянтом не доведено обставин, що покладено в основу позовної заяви. 
Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, з огляду на що, постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.                    
Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,
        
                                                 П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Київгаз» - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.10.2015 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя                                                                                         О.М. Ганечко

Судді                                                                                                                   Є.О. Сорочко

                                                                                                              А.Ю. Коротких

Повний текст постанови складено 03.06.2020.