КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ   СУД   

Справа  758/6183/18                                                                            Головуючий у І-й інстанції -  Захарчук С.С.
апеляційне провадження № 22-ц/824/8274/2020                               Доповідач Заришняк Г.М.

П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
02 червня    2020 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого - Заришняк Г.М.
Суддів - Мараєвої Н.Є., Рубан С.М.
розглянув у  порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Крилової Олени  Леонідівни, діючої в інтересах  Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», на рішення  Подільського районного суду м. Києва від 24 лютого 2020 року в справі за  позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1   про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
                                                  В С Т А Н О В И В :
 
В травні 2018 року  ПАТ КБ «ПриватБанк» ( Правонаступником якого є   Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»), звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1   про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позову Товариство зазначало,  що  23 лютого 2011 року  між Банком та ОСОБА_1 було укладено договір № б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 1500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Свої зобов`язання  ОСОБА_1  належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 26 квітня 2018 року  у нього утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 28 086,69 грн., яка складається з наступного: 1328,39 грн. заборгованості за тілом кредиту, 24744,65 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 200 грн. заборгованості за пенею та комісією, 500,00 грн. штрафу (фіксована частина), 1313,65 грн. штрафу (процентна складова).
Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість  за кредитним договором № б/н від 23.02.2011р. в сумі 28 086, 69 грн.
Заочним рішенням  Подільського  районного суду м. Києва від  24 лютого   2020 року  у задоволенні позову - відмовлено.
В апеляційній скарзі Крилова О.Л., діюча в інтересах АТ КБ  «Приватбанк»,  посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм  матеріального  та процесуального права, просить  рішення  скасувати  та ухвалити  нове рішення  про задоволення позову в повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Ухвалою  Київського апеляційного суду м. Києва від 13 травня 2020 року дану справу призначено в порядку письмового  провадження у відповідності  до ч.1 ст. 369 ЦПК України.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення  суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає  задоволенню  з таких підстав.
  Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності та необґрунтованості позовних вимог ПАТ КБ  «Приватбанк».
Колегія суддів  не може повністю погодитись  з таким висновком суду, виходячи з наступного.
Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК Українидоговором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору відповідно до ч. 1  статті 638 ЦК України є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. 
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).
Відповідно до  частин 1 та 2  статті 207 ЦК України  правочин вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно  ч. 1 ст.  1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За змістом   ч.ч. 1 та 2 ст. 1054 ЦК України  визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що 23 лютого 2011року  між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір              №б/н шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с. 5).
У анкеті-заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також що він ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.
Як вбачається з анкети-заяви,  підписаної відповідачем, в ній не зазначено  розмір встановленого кредитного ліміту, не вказана процентна ставка за користування кредитом, а також відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Анкета- заява клієнта та інші матеріали, надані Банком, містять докази того, що відповідач отримав платіжну картку та ПІН-код (а.с. 5), про що свідчить підпис відповідача.
 Звертаючись з даним позовом, Банкпросив, крім тіла кредиту (суму, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути з відповідача заборгованість за відсотками, а також пеню та штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами, обґрунтовуючи вказані вимоги Витягом з Тарифів та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку.
Разом з тим, впостанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року (справа №342/180/17) зазначається, що в такому випадку неможливо застосовувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір,  умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у Заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту,їх розмір, надані банком при зверненні до суду з позовом Умови та Правила надання банківських послуг разом із Заявою не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
Відповідно до  ст. 8 Конституції України в Україні визнається та діє принцип верховенства права. Основними засадами цивільних відносин в ст. 3 ЦК України закріплені, зокрема, свобода договору, справедливість, добросовісність та розумність.
Встановлено, що під цими документами, які зазначені в Анкеті-заяві, тобто, в «Умовах та Правилах надання банківських послуг у «ПриватБанку», «Тарифах банку», «Пам`яткою клієнта банку», які визначають такі істотні умови договору, як розмір відсотків, штрафи, пеню, комісійні платежі, термін дії договору, а також строки платежів по кредиту (тіла кредита та відсотків) - позичальник не підписувався.
 Частинами 1 та 2 ст. 76  ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
 Ці дані встановлюються такими засобами -  письмовими, речовими і електронними доказами.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень(ст.77).
Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Банком не наведено інших доказів існування погоджених сторонами будь-яких істотних умов договору, крім тих, що зазначені лише у вище зазначених документах, і з якими, як вважав Банк, позичальник був ознайомлений.
Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.
Разом з тим,  матеріали справи не містять належних та достовірних доказів того, що саме ці витяг з Тарифів та витяг з «Умов та Правил надання банківських послуг у «ПриватБанку», розумів відповідач, підписуючи заяву-Анкету про приєднання до «Умов та Правил надання банківських послуг у «Приватбанку», а також те, що указані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки та їх розмірів і порядку нарахування.
Крім того, роздруківка із сайту ПАТ КБ «ПриватБанк»не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України   від 11.03.2015 року (провадження №6-16-ц15) і не спростовано позивачем при розгляді даної справи.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг, відсутність в Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені, комісіїта штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, їх розмір, надані Банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та Правил не можуть розцінюватись як стандартна типова форма, що встановлена  укладеним із відповідачем кредитним договором, оскільки достовірно не підтверджують указаних обставин, а тому посилання в апеляційній скарзі на те, що  відповідачем сплачувались кошти за користування кредитом, в зв`язку з чим Банк вважає, що  процентна ставка  була узгоджена сторонами,  не заслуговують на увагу.
 Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст. 82 ЦПК України).
Надані позивачем «Умови та Правила надання банківських послуг у «Приватбанку», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в Анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім, і лише цей факт може свідчити про прийняття відповідачем  запропонованих йому  умов та приєднання,як другої сторонни,до запропонованого тексту договору.
Отже, відсутні правові підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки, комісії та штрафів  за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, а тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову в цій частині у зв`язку з недоведеністю позовних вимог та постановив рішення, яке відповідає вимогам норм матеріального та процесуального закону й не може бути скасовано.
Разом з тим,  факт отримання кредитних коштів ОСОБА_1   не спростований матеріалами справи, вказаний кредитний договір  є чинним, в  установленому законом порядку недійсним не визнавався, а тому колегія суддів приходить до висновку про необхідність  задоволення  позовних вимог позивача  щодо стягнення заборгованості  за тілом кредиту, розмір якої згідно розрахунку заборгованості складає 1 328,39 грн. Вказаний  розрахунок  заборгованості відповідачем не спростований  й сумнівів у колегії суддів не викликає.
Враховуючи наведене, рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в сумі 1 328, 39 грн. підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про задоволення позову в цій частині.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України  з відповідача необхідно  стягнути на користь позивача судовий збір в сумі  83 грн. 34 коп. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись   ст.ст.367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний  суд, -
 
П О С Т А Н О В  И В :
 
Апеляційну скаргу   Крилової Олени Леонідівни, діючої в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», задовольнити частково.
Заочне рішення Подільського районного суду міста Києва від 24 лютого   2020 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»   про стягнення  заборгованості  за кредитом в сумі 1328 грн.39 коп. та стягнення судового збору - скасувати й постановити в цій частині нове рішення, яким позов   задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 , на користь на користь  Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», код ЄДРПОУ 14360570, МФО 305299, юридична адреса: м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, р/р НОМЕР_2 , заборгованість за кредитним договором без номеру від 23.02.2011 року  в розмірі 1 328 грн.39 коп. та судовий збір  в сумі  83 грн. 34 коп.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає  законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку  оскарженню не підлягає.
    
Головуючий: 
 
  Судді: