ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2020 року	Львів	Справа №380/742/20 пров. №А/857/4772/20	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді:                                               Матковської З.М.,
суддів:                                                             Макарика В.Я., Шавеля Р.М.,
при секретарі судового засідання:                     Герман О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 березня 2020 року у справі №380/742/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа Львівський обласний військовий комісаріат про визнання протиправними дій, зобов`язання призначити та здійснити виплату одноразової грошової допомоги (головуючий суддя першої інстанції Сакалош В.М., місце ухвалення м. Львів, дата складання повного тексту 17.03.2020р.),-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, третя особа Львівський обласний військовий комісаріат про визнання протиправними дій, зобов`язання призначити та здійснити виплату одноразової грошової допомоги.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що протоколом засідання комісії МОУ з розгляду питань пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсації, безпідставно та необґрунтовано, на переконання ОСОБА_1 , відмовлено йому у призначенні грошової допомоги. Позивач зазначає, що звернувся із заявою та всіма необхідними документами, які дають право на отримання одноразової грошової допомоги до ЛОВК про направлення їх до Департаменту фінансів МОУ у зв`язку із первинним встановленням йому третьої групи інвалідності внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії. ОСОБА_1 вважає, що висновок комісії про те, що йому не належить виплата одноразової грошової допомоги оскільки інвалідність встановлено понад тримісячний термін є протиправним.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12 березня 2020 року позов задоволено. Визнано протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови у виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 . Зобов`язано Міністерство оборони України призначити та здійснити виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постанови Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 року у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня календарного року, - у разі встановлення інвалідності ІІІ групи.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального права та невірним встановленням обставин у справі. Доводи апелянта зводяться до того, що на час подання позивачем заяви про виплату одноразової грошової допомоги було визначено, що моментом виникнення права є дата встановлення інвалідності, а тому застосуванню до спірних правовідносин підлягає законодавство яке діяло на момент встановлення позивачу третьої групи інвалідності. Крім того зазначає, що строкова служба є окремим видом військової служби, що вказує на особливий порядок правового регулювання вказаного виду служби. У разі встановлення інвалідності в період дії зазначеної редакції ст. 16 Закону України №2011-ХІІ після спливу трьох місяців від дня звільнення зі служби, права на отримання вказаної одноразової грошової допомоги у військовослужбовців строкової військової служби не виникає. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, якою в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
Позивачем поданий відзив на апеляційну скаргу, суть якого зводиться до того, що рішення суду є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм процесуального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, доведеністю обставин, що мають значення для справи. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Львівський обласний військовий комісаріат відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник відповідача апеляційну скаргу підтримав з підстав зазначених у скарзі, просив апеляційну скаргу задовольнити рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Представник позивача проти апеляційної скарги заперечив, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Третя особа в судове засідання не прибула, хоча належним чином був повідомлений про дату судового засідання. Згідно із ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних Силах з 26.05.1987 по 04.04.1989, в тому числі у складі діючої армії в період бойових дій (під час виконання інтернаціонального обов`язку) в Афганістані з 04.11.1987 по 15.02.1989 в складі в/ч пп 51883. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи копіями довідок виданих Галицько-Франківським об`єднаним районним військовим комісаріатом МОУ 11.10.2019 №№127, 128, а також записами у військовому білеті НОМЕР_1 .
ОСОБА_1 безтерміново має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни – учасників бойових дій (Посвідчення серії НОМЕР_2 видане 09.12.1996).
Відповідно до Витягу з Протоколу №1683 від 24.06.2019 засідання Центральної військово-лікарської комісії МО України, захворювання ОСОБА_1 пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії.
Згідно Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією обласної МСЕК№3 КП «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи» Серії 12ААА №845928 при первинному огляді ОСОБА_1 19.09.2019 встановлена третя група інвалідності пов`язана із захворюваннями що стали наслідком виконання обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії.
ОСОБА_1 до 01.09.2020 як особа з інвалідністю третьої групи має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни – осіб з інвалідністю внаслідок війни.
Крім того судом встановлено, що у жовтні 2019 ОСОБА_1 звернувся до ЛОВК із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням третьої групи інвалідності внаслідок захворювань пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії.
До заяви позивачем було долучено копії наступних документів: довідка до акта огляду МСЕК серії 12ААА №845928 від 19.09.2019, витягу з протоколу ЦВЛК №1683 від 24.06.2019, довідка про проходження військової служби №129 від 11.10.2019, витяг з військового квитка, паспорт громадянина України та ідентифікаційний код, картка реквізитів банку, посвідчення учасника бойових дій, посвідчення інваліда.
23.10.2019 вказана заява з документами була скерована ЛОВК до Департаменту фінансів МОУ для розгляду комісією МОУ з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум.
Згідно Витягу з протоколу засідання вищезгаданої комісії   від 15.11.2019 №156, розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 .
Із вказаного висновку вбачається, що заявник не має права на одержання одноразової грошової допомоги, оскільки згідно з п. 6 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей», а також п.п. 3 п. 6 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні(або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, одноразова грошова допомога призначається особам, звільненим зі строкової служби, якщо інвалідність настала не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мало місце в період проходження служби. Заявнику інвалідність встановлено в понад тримісячний термін.
ЛОВК листом від 02.12.2019 №12219 повідомило ОСОБА_1 на виконання протокольного рішення від 15.11.2019 №156 повідомило позивача про відмову в призначенні йому одноразової грошової допомоги.
Вважаючи рішення комісії протиправним, необґрунтованим, та таким що порушує встановлені законодавством права позивача, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.
Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що позивач має право на призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності яка виникла у зв`язку із проходженням військової служби, оскільки інвалідність було встановлено первинно 27.08.2019 за період проходження служби з 26.05.1987 по 04.04.1989.
Проте апеляційний суд вважає висновки суду першої інстанції невірними з огляду на наступне.
Статтею 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-XII (далі-Закон № 2232-ХІІ) передбачено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». 
Відповідно до частини дев`ятої статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ) порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, прийнятою відповідно до пункту 2 статті 16-2 та пункту 9 статті 16-3 Закону №2011-ХІІ України, затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок № 975).
Пунктом 3 Порядку №975 (в редакції, чинній на час звернення позивача із заявою про призначення одноразової грошової допомоги) передбачено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Як встановлено, за результатами первинного огляду органами МСЕК ОСОБА_1 встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, що пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії (довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААА №845928 від 19 вересня 2019 року.
Частиною першою статті 16 Закону №2011-ХІІ (в редакції, чинній на час встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності) визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. 
Відповідно до пункту 6 частини другої статті 16 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві.
Аналогічна норма закріплена у підпункті 3 пункту 6 Порядку №975, зокрема, військовослужбовцю строкової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової служби, військовозобов`язаному чи резервісту під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження таких зборів, служби у військовому резерві, у розмірі 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення інвалідності IІI групи.
Поряд з цим слід зазначити, що згідно з частиною шостою статті 2 Закону №2232-ХІІ існують такі види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.
Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що строкова служба є окремим видом військової служби, що вказує на особливий порядок правового регулювання вказаного виду служби.
Таким чином, для військовослужбовців строкової військової служби встановлено окремий порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги, відповідно до яких обмежено проміжок часу у який, у разі настання інвалідності, виникає право військовослужбовців строкової військової служби на отримання одноразової грошової допомоги і такий проміжок часу визначений періодом проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби. У разі встановлення інвалідності в період дії зазначеної редакції статті 16 Закону № 2011-ХІІ після спливу трьох місяців від дня звільнення зі служби права на отримання вказаної одноразової грошової допомоги у військовослужбовця строкової військової служби не виникає.
Матеріалами справи, а саме копією довідки Галицько-Франківського об`єднаного районного військового комісаріату від 11 жовтня 2019 року №127 підтверджується, що ОСОБА_1 військову службу в Збройних Силах з 26.05.1987 по 04.04.1989, в тому числі у складі діючої армії в період бойових дій (під час виконання інтернаціонального обов`язку) в Афганістані з 04.11.1987 по 15.02.1989 в складі в/ч пп 51883. Відповідно до довідки Галицько-Франківського об`єднаного районного військового комісаріату від 11 жовтня 2019 року №127 з 04 листопада 1987 року по 15 лютого 1989 року ОСОБА_1 брав участь в бойових діях на території Афганістану. 
З даних доказів слідує, що захворювання, пов`язані з проходженням військової служби, набуті ОСОБА_1 внаслідок поранення, що мали місце в період проходження ним строкової військової служби.
Враховуючи, що з моменту звільнення ОСОБА_1 зі строкової військової служби минуло майже 30 років, колегія суддів констатує про відсутність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги за статтею 16 Закону №2011-ХІІ XII.
Необхідно також зазначити, що до моменту набрання чинності Законом України від 06 грудня 2016 року №1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (далі - Закон №1774-VIII) право на одноразову грошову допомогу мали всі військовослужбовці, незалежно від виду проходження військової служби. Однак з 01 січня 2017 року, після набрання чинності Законом №1774-VIII, для військовослужбовців строкової військової служби встановлено окремий порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги.
Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 12 лютого 2019 року в справі №816/1458/18, від 15 квітня 2019 року в справі №2540/2558/18, від 26 червня 2019 року №750/5074/17, від 25 квітня 2019 року в справі №806/2508/18, від 25 квітня 2019 року в справі №806/2192/18, від 04 березня 2020 року в справі №756/1003/16-а.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення адміністративного позову.
Вказані вище обставини є безсумнівною підставою для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні позову з наведених вище підстав.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. 
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи та відповідно є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення  повністю або частково і ухвали нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню та апеляційним судом приймається нова постанова про відмову у задоволенні позову з наведених вище підстав.
Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати перерозподілу не підлягають.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України – задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 березня 2020 року у справі №380/742/20 – скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	З. М. Матковська 	
судді	 	В. Я. Макарик 	
 	 	Р. М. Шавель 	
Повне судове рішення складено 12.06.2020р.