ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
14 травня 2020 року           справа №200/11476/19-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Гаврищук Т.Г., Блохіна А.А., секретар судового засідання Антонюк А.С., за участі представника відповідача Пономарьова А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 листопада 2019 року (повне судове рішення складено 28 листопада 2019 року у м. Слов`янську) у справі № 200/11476/19-а (суддя в І інстанції Зінченко О.В.) за позовом Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» до Головного управління ДПС у Донецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення,                          
                        
                                                          УСТАНОВИВ:

Державне підприємство “Шахтоуправління “Південнодонбаське № 1” (далі – ДП “Шахтоуправління “Південнодонбаське № 1”) звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області (далі – Управління) про скасування податкового повідомлення-рішення № 0045624908 від 18 квітня 2019 року.
В обґрунтування вимог позивач зазначив, що оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням до підприємства застосовані штрафні (фінансові) санкції за несвоєчасну сплату грошового зобов`язання з рентної  плати за користування надрами для видобування корисних копалин із порушенням 1095-денного строку визначення грошового зобов`язання, що встановлений статтею 102 Податкового кодексу України (далі – ПК України). За змістом позову, граничним терміном, протягом якого відповідач мав визначити позивачу грошові зобов`язання по декларації з рентної плати за користування надрами за 2 квартал 2015 року, є 10 серпня 2018 року, в той час як оскаржуване підприємством податкове повідомлення-рішення датовано 18 квітня 2019 року.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 28 листопада 2019 року позов задоволено повністю.
Скасовано податкове повідомлення-рішення Управління №  0045624908 від 18 квітня 2019 року про застосування штрафу у сумі 15 000,00 грн.
Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що в ході проведеної контролюючим органом перевірки встановлено несвоєчасну сплату позивачем грошового зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин за 2 квартал 2015 року в сумі 75 000,00 грн. (сплачено 28 лютого 2019 року у сумі 25 000,00 грн. та 19 березня 2019  року у сумі 50 000,00 грн.) із затримкою строків сплати більше 30 календарних днів, що стало підставою для застосування штрафних санкцій на підставі статті 126 ПК України.
Також слід зазначити, що ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2020 замінено відповідача Головне управління ДФС у Донецькій області на його правонаступника - Головне управління ДПС у Донецькій області.
В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. Представник позивача до апеляційного суду не прибув.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.
ДП “Шахтоуправління “Південнодонбаське №1” є юридичною особою, зареєстровано та обліковується в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за кодом 34032208. Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням підприємства позивача є: 85670, Донецька обл., місто Вугледар, вулиця Магістральна, 4. За даними державного реєстру підприємство як платник податків обліковується у Мар`їнській об`єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Донецькiй областi (Вугледарське вiддiлення). 
20 березня 2019 року Головним державним ревізором-інспектором відділу податку на прибуток, місцевих податків і зборів, екологічного податку та рентної плати Мар`їнського управління Головного управління ДФС у Донецькій області проведено камеральну перевірку своєчасності сплати узгоджених сум податкового грошового зобов`язання по розрахунку податкового зобов`язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин за 2 квартал 2015 року № 9167369719 від 10.08.2015, за наслідком проведення якої складено акт № 180/05-99-49-08/34032208.
Згідно висновків складеного акту, в ході перевірки встановлено порушення платником строків сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання, що встановлені пунктом 57.1 статті 57 та пунктом 257.5 статті 257 ПК України. За змістом акту, позивач сплатив самостійно задекларовані зобов`язання з плати за користування надрами за 2 квартал 2015 року (граничний термін сплати 19.08.2015): із затримкою сплати 1308 днів за платіжним дорученням № 692 від 19.03.2019 на суму 25 000,00 грн.; із затримкою слати 1289 календарних днів за платіжним дорученням № 489 від 28.02.2019 на суму 50 000,00 грн. (арк. справи 12-13).
18 квітня 2019 року на підставі акту перевірки № 180/05-99-49-08/34032208 від 20 березня 2019 року відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № 0045624908, яким до позивача за порушення строків сплати суми грошового зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин, визначеного пунктом 57.1 статті 57 та підпунктом 257.5 статті 257 ПК України, на підставі статті 126 ПК України застосовані штрафні санкції в сумі 15 000,00 грн.
Не погодившись з висновками вищезазначеного акту та податковим повідомленням-рішенням № 0045624908 від 18 квітня 2019 року, позивач 07 травня 2019 року звернувся зі скаргою № 885 до ДФС України (арк. справи 15).   
За наслідком  розгляду скарги № 885 від 07 травня 2019 року,  рішенням ДФС України від 20 червня 2019 року № 28175/6/17467/6/99-99-11-06-01-25 податкове повідомлення-рішення від 18 квітня 2019 року було залишено без змін, а скаргу позивача – без задоволення (арк. справи 16-17).
Спірним питанням в межах справи є обґрунтованість застосування відповідачем штрафних санкцій за несвоєчасну сплату самостійно узгоджених зобов`язань.
Відповідно до статті 67 Конституції України та підпункту  16.1.4  пункту  16.1  статті  16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Пунктом 57.1 статті 57 ПК України передбачено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Справляння рентної плати здійснюється відповідно до положень  розділу ІХ ПК України.
Пунктом 257.1 статті 257 ПК України передбачено, що базовий податковий (звітний) період для рентної плати дорівнює календарному кварталу, а для рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин за видобування нафти, конденсату, природного газу, у тому числі газу, розчиненого у нафті (нафтового (попутного) газу), етану, пропану, бутану, рентної плати за користування радіочастотним ресурсом України та рентної плати за транспортування нафти і нафтопродуктів магістральними нафтопроводами та нафтопродуктопроводами, транзитне транспортування трубопроводами аміаку територією України, дорівнює календарному місяцю.
Згідно з пунктом 257.5 статті 257 ПК України сума податкових зобов`язань з рентної плати, визначена у податковій декларації за податковий (звітний) період, сплачується платником до бюджету протягом 10 календарних днів після закінчення граничного строку подання такої податкової декларації.
Підпунктом 49.18.2 статті 49 ПК України передбачено, що податкові декларації за звітний (податковий) період, що дорівнює календарному кварталу подається протягом 40 календарних днів, що настають за останнім днем  звітного податкового кварталу.  
Враховуючи викладені приписи кінцевим строком подання розрахунку з плати за користування надрами за звітний податковий період 2 квартал 2015 року є 10 серпня 2015 року (09 серпня 2015 року – вихідний день), отже, кінцевим строком сплати зобов`язань за розрахунком – 20 серпня 2015 року.
Як встановлено в ході перевірки, грошові зобов`язання з плати за користування надрами за 2 квартал 2015 року сплачені позивачем в сумі 75 000,00 грн. за платіжними дорученнями № 692 від 19 березня 2019 на суму 25 000,00 грн., № 489 від 28 лютого 2019 на суму 50 000,00 грн. (арк. справи 18-19). 
Згідно з пунктом 113.3 статті  113 ПК України штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються у порядку та у розмірах, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.
Відповідно до пункту 126.1 статті 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:
- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;
- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Статтею 114 ПК України передбачено, що граничні строки застосування штрафних санкцій до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 цього кодексу.
Згідно пункту 102.1 статті  102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
Під час застосування статті 102 ПК України Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію, що приписи пункту 102.1 статті 102 ПК України пов`язують початок перебігу строку давності застосування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату грошового зобов`язання із останнім днем граничного строку сплати грошових зобов`язань. Наведену правову позицію викладено в постановах Верховного Суду від 05 липня 2019 року у справі № 820/11541/13-а, від 29 січня 2019 року у справі № 820/495/18, від 02 жовтня 2018 року у справі № 820/3543/17, від 05 червня 2018 року у справі № 824/760/17-а, від 10 травня 2018 року у справі № 820/3544/17.
За приписами частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд має враховувати висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Як встановлено судом, граничний строк сплати податкового зобов`язання з рентної плати за ІІ квартал 2015 року наступив 20 серпня 2015 року, а спірне податкове повідомлення-рішення №0045624908, яким до позивача застосовані штрафні санкції, прийнято відповідачем 18 квітня 2019 року, тобто поза межами строку, встановленого статтею 102 ПК України.
Судом не приймаються доводи відповідача щодо тривалості податкового порушення у вигляді несвоєчасної сплати податкового зобов`язання, початок перебігу строку застосування шатних санкцій з наступного за днем сплати податкового зобов`язання дня, оскільки наведені доводи не змінюють правових висновків Верховного Суду, які суди нижчих інстанцій мають враховувати під час вирішення судового рішення.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Частиною 2  статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України  у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені  Конституцією  та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частиною 2  статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2  статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України  в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Приймаючи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що податкове повідомлення-рішення Управління № 0045624908 від 18.04.2019 прийнято із порушенням пункту 102.1 статті 102 ПК України, а тому підлягає скасуванню.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,-

                                                          ПОСТАНОВИВ: 

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 листопада 2019 року у справі № 200/11476/19-а – залишити без змін.
Повне судове рішення – 14 травня 2020 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк касаційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Головуючий суддя                                                                                 І. В. Сіваченко

Судді                                                                                            А. А. Блохін 

                                                                                                                                                                                                                                                  Т. Г. Гаврищук