КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
1[1]

Справа №  33/824/746/2020  
Категорія: ст. 471 МК України          
 
П О С Т А Н О В А
Іменем   України
 
10 лютого 2020 року                                                                                      м. Київ
 
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду  Новов С.О., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності   ОСОБА_1 та представника Київської митниці Держмитслужби Захарова А.О., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника Київської митниці ДФС Клімова С.Г. на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 грудня 2019 року,
 
в с т а н о в и в:
 
Відповідно до постанови судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 грудня  2019 року, 
ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 копійок, що підлягає сплаті на користь держави України.
Вилучену валюту, згідно протоколу про порушення митних правил   № 0548/12500/19, а саме: євро, згідно курсу НБУ на 25.10.2019 за 100 євро - 2794,6984 гривень, кількістю - 2815, вартістю 78670 гривень 76 копійок; долари США, згідно курсу НБУ на 25.10.2019 за 100 доларів США - 2511,4112 гривень, кількістю 33 долари США, вартістю 828 гривень 77 копійок, - повернуто громадянину України ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ).
Цією ж постановою, стягнуто з громадянина України ОСОБА_1 на користь державного бюджету України судовий збір у розмірі 384 гривні 20 копійок.
Крім цього, стягнуто з громадянина України ОСОБА_1 на користь Київської митниці ДФС понесені витрати у справі про порушення митних правил на транспортування предметів правопорушення у розмірі 19 гривень 75 копійок.
Як встановлено постановою судді, 25.10.2019 о 09 год. 34 хв. під час проходження митного контролю в зоні митного контролю залу «Приліт» терміналу «Д» ДП МА «Бориспіль» громадянин України ОСОБА_1 , що прилетів до України з Латвії, м. Рига літаком авіакомпанії «AIR BALTIC», рейсом ВТ 400, своїми діями обрав канал, позначений символами зеленого кольору - «зелений коридор», тим самим, відповідно до ч. 5 ст. 366 МК України заявив про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо ввезення на митну територію України, тобто своїми діями засвідчив факти, що мають юридичне значення. «Зелений коридор» призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню.
Перетин пасажиром «зеленої лінії», згідно Наказу Міністерства Фінансів України № 671 від 03.08.2018 «Про затвердження Порядку виконання митних формальностей на повітряному транспорті», яка позначає початок «зеленого коридору», вказує, що для проходження митного контролю ним обрано «зелений коридор», і декларування здійснюється шляхом вчинення дій. Громадянин самостійно обирає відповідний канал («зелений коридор» або «червоний коридор») для проходження митного контролю.
На підставі п. 4 ст. 336  та ст. 342 МК України громадянину, який самостійно обрав спосіб проходження митного контролю «зелений коридор», було задано запитання, після перетину ним «зеленої лінії», щодо наявності в нього готівки, на що він відповів, що має 6000-8000 євро. Після цього пасажиру було запропоновано пред`явити всю готівку. В службовому приміщенні митниці (зоні митного контролю), пасажиром було видано готівку в розмірі 33 долари США та 12815 євро, що знаходилась: 12500 євро в кишені куртки, одягненої на пасажирі, 315 євро та 33 долари США - в гаманці, який містився у невеличкій наплічній сумці, що була на плечі пасажира.
Зазначена готівка переміщувалась без ознак приховування. Зі слів громадянина України ОСОБА_1 вказана валюта належить йому особисто.
Пасажир обрав проходження митного контролю «зеленим коридором», де передбачено наявність у громадян готівки у сумі, яка є меншою еквіваленту 10 000 євро.
            З виявленої суми пасажиру було пропущено 10000 євро. За протоколом про порушення митних правил вилучено 33 долари США та 2815 євро. Готівка була перерахована в службовому приміщенні митниці в присутності пасажира. Вся готівка була перевірена на приборі «ДОКУТЕСТ» для визначення справжності.
На момент проходження митного контролю належним чином оформленої митної декларації пасажир не надав, до моменту перетину ним «зеленої лінії» для отримання довідкової інформації в інформаційній зоні та роз`яснення митних правил та порядку використання двоканальної системи до інспектора митниці не звертався та для декларування готівкових коштів на «червоний коридор» не звертався.
Таким чином, своїми діями громадянин України ОСОБА_1 , під час проходження митного контролю в залі «Приліт» терміналу «Д» ДПМА «Бориспіль» порушив встановлений ст. 366 МК України порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю.
Зазначені дії, що полягають у переміщенні через митний кордон України громадянином України ОСОБА_1 , який формою проходження митного контролю обрав проходження через «зелений коридор» готівки в обсязі, що підлягає обов`язковому письмовому декларуванню у повному обсязі для фізичних осіб, відповідно до Постанови Правління НБУ №3 від 02.01.2019 «Про затвердження Положення про транскордонне переміщення валютних цінностей» та Постанови Правління НБУ №5 від 02.01.2019 «Про затвердження Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті», та мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України.
У зв`язку з цим, інспектором митниці, на місці виявлення правопорушення в зоні митного контролю залу «Приліт» терміналу «Д» ДП МА Бориспіль, 25.10.2019 складено протокол про порушення митних правил № 0548/12500/19.
На підставі ст. 511 МК України за протоколом                                                   № 0548/12500/19 вилучено: євро, згідно курсу НБУ на 25.10.2019 за 100 євро - 2794,6984 гривень, кількістю - 2815, вартістю 78670 гривень 76 копійок; долари США, згідно курсу НБУ на 25.10.2019 за 100 доларів США - 2511,4112 гривень, кількістю 33 долари США, вартість 828 гривень 77 копійок.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, представник Київської митниці ДФС Клімов С.Г. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову від 27.12.2019 Бориспільського міськрайонного суду Київської області відносно громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - скасувати у повному обсязі та постановити нову постанову щодо громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якою визнати його винним у вчиненні порушення митних правил за ст. 471 Митного кодексу України, застосувати до нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (тисяча сімсот) гривень та конфіскації затриманої по справі валюти у сумі 33 (тридцять три) долари США та 2815 (дві тисячі вісімсот п`ятнадцять) євро.
В обґрунтування поданої апеляційної скарги, представник митниці посилається на те, що оскаржувана постанова суду є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки винесена без врахування дійсних обставин справи та норм чинного законодавства.
Зокрема, як зазначає апелянт, при вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення в означеній справі необхідно звернути увагу на позицію Верховного Суду України, що викладена в офіційному виданні - «Віснику Верховного суду» (№ 11 за 2014 рік) у статті «Особливості застосування конфіскації грошових коштів як адміністративного стягнення за порушення митних правил «зеленого коридору», в якій, зокрема зазначається про те, що «…звільнення громадянина-порушника від конфіскації безпосередніх предметів правопорушення можливе лише в тому випадку, якщо конфіскація буде для конкретного порушника (або іншої особи - власника грошей) «індивідуальним і надмірним тягарем». Але таке звільнення повинне бути в судовій практиці швидше винятком, ніж правилом».
Крім того, як вказує апелянт, у вищезазначеній статті іде мова про те, що у кожному окремому випадку при розгляді конкретної справи про адміністративне правопорушення за ст. 471 МК слід приділяти максимальну увагу особі правопорушника, походженню й характеристиці безпосередніх предметів правопорушення, з`ясовувати певні факти, обставини й робити на їх підставі висновки.
Також,  в статті, як звертає увагу апелянт, вказано про те, що: «…висновок про звільнення порушника від додаткового адміністративного стягнення у вигляді конфіскації  безпосереднього предмета правопорушення за ст. 471 МК можливий за таких умов:
а) порушник вперше перетинає кордон України та з необережності, без приховування предмета, порушив правила проходження (проїзду) через «зелений коридор»;
б) порушник перемістив предмет (грошові кошти) для власного використання в Україні (оплати проживання, харчування, лікування), і цей предмет має безсумнівно підтверджене законне походження та загалом може бути законно переміщений через митний кордон України за умови письмово декларування;
в) предмет правопорушення не підлягає обкладенню митними платежами чи іншими податками або зборами;
г) порушення митних правил полягає лише в тому, що предмет не було письмово задекларовано порушником, і жодних інших негативних наслідків порушення не настало - державі не завдано майнової шкоди, збитків у вигляді несплати митних платежів тощо;
д) вартість предмета правопорушення у співвідношенні з майновим (фінансовим) станом порушника настільки значна, що конфіскація може істотно вплинути на майновий (фінансовий) стан порушника».
З`ясування зазначених умов, як ідеться у статті, дасть підстави для висновку про те, що застосування додаткового адміністративного стягнення (конфіскації предмета правопорушення) буде становити «індивідуальний і надмірний тягар» для порушника, а якщо власником безпосереднього предмета правопорушення (грошових коштів) є не порушник, а інша особа, то відповідно висновок щодо  «індивідуального і надмірного» тягаря слід робити не стосовно порушника митних правил, а щодо фактичного власника, адже саме він позбавляється права власності.
Таким чином, як вказує апелянт, йдеться про застосування норм Конвенції та практики ЄСПЛ щодо неможливості конфіскації предмету правопорушення лише за умови відповідності обставин справи певним вищенаведеним критеріям та умовам, зокрема, і тим, коли виконання норми національного законодавства порушує основні права громадянина - правопорушника (право на житло, на охорону здоров`я, свободу пересування, тощо), а також коли вартість предмета правопорушення у співвідношенні з майновим (фінансовим) станом порушника настільки значна, що конфіскація може істотно вплинути на майновий (фінансовий) стан порушника.
З огляду на викладене, як вважає апелянт, постанова Бориспільського міськрайонного суду від 27.12.2019 не відповідає меті адміністративного стягнення та не сприяє вихованню порушника в дусі додержання чинного законодавства України, у зв`язку з чим, зазначена постанова підлягає скасуванню.
Заслухавши пояснення представника Київської митниці Держмитслужби, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити постанову судді без змін; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Так, за наслідками розгляду справи про порушення митних правил, суддя, який її розглядав, дійшов обґрунтованих висновків як щодо обставин  вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 471 МК України, так і щодо доведеності вини ОСОБА_1 у його вчиненні, оскільки ці висновки ґрунтуються на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, а наявні у справі докази не викликають будь-яких сумнівів у їх достовірності.
Зокрема, як прямо передбачено диспозицією ст. 471 МК України, вона встановлює адміністративну відповідальність за порушення встановленого цим Кодексом порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через «зелений коридор», товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України.
Це порушення тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі якщо безпосередніми предметами правопорушення є товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, - також конфіскацію цих товарів.
Разом з тим, приймаючи рішення про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, суддя, незважаючи на вказані вище вимоги закону, не конфіскував вилучену у порушника валюту, посилаючись на не, що застосування конфіскації предметів порушення митних правил, у даному випадку буде свідчити про порушення положень ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки це призведе до втручання в право громадянина України ОСОБА_1 на повагу та захист власності, вільного користування та розпорядження коштами, а також це додаткове стягнення буде не пропорційним, не відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та буде очевидно неспіврозмірним практичній ролі «правопорушення та відповідальності». 
Перевіривши мотиви прийнятого суддею рішення щодо незастосування конфіскації валюти, яка є безпосереднім предметом правопорушення, оскільки її переміщення через митний кордон України  обмежено законодавством України, а також доводи апеляційної скарги представника Київської митниці ДФС, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.   
 Як встановлено ч. 1 ст. 365 МК України громадяни за умови дотримання вимог цього Кодексу та інших актів законодавства України можуть переміщувати через митний кордон України будь-які товари, крім тих, що заборонені до ввезення в Україну (у тому числі з метою транзиту) та вивезення з України. 
Крім того, як передбачено ч. 1 ст. 197 МК України, у випадках, передбачених законом, на окремі товари встановлюються обмеження щодо їх переміщення через митний кордон України.
Згідно вимог ч. 3 зазначеної вище статті, обмеження щодо ввезення на митну територію України та вивезення за межі митної території України валютних цінностей, а також порядок переміщення їх через митний кордон України, у тому числі особливості декларування цінностей (зокрема, визначення граничних сум валютних цінностей, які підлягають письмовому або усному декларуванню), можуть встановлюватися Національним банком України.
Відповідно до п. 6 Положення про транскордонне переміщення валютних цінностей, яке затверджено Постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 № 3, яка набрала чинності з 07 лютого 2019 року, встановлено, що фізична ввозить в Україну та вивозить за межі України готівкову валюту (готівкову валюту України  та готівкову іноземну валюту) в сумі/вартістю, що дорівнює або перевищує в еквіваленті 10 000 євро, за умови її письмового декларування митному органу в повному обсязі.
Таким чином,  наведені вище нормативні акти дозволяють зробити висновок про те, що незалежно від законності походження валютних цінностей, порядок їх переміщення через митний кордон України, має чітку регламентацію, яку повинні дотримуватися всі громадяни без будь-яких винятків, у тому числі і громадянин України ОСОБА_1 , який ввозив на митну територію України готівкову іноземну валюту в розмірі 33 долари США та 12815 євро, яка, зі слів останнього, належить йому особисто і що він її заробив працюючи в Латвії за трудовим договором.
При цьому, як безспірно встановлено судом під час розгляду справи про порушення митних правил, ОСОБА_1 , в порушення встановленого МК України порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю,  обравши формою проходження митного контролю проходження через «зелений коридор» переміщував через митний кордон України товар, у даному випадку валютні цінності, а саме готівку в розмірі 33 долари США та 12815 євро, переміщення якої обмежено законодавством України, зокрема сумою, що не перевищує в еквіваленті 10 000 євро, без письмового декларування митному органу, вчинив тим самим правопорушення, передбачене ст. 471 МК України,  яке тягне за собою не лише штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а й конфіскацію безпосередніх предметів правопорушення.
За таких обставин готівкова іноземна валюта (33 долари США та 2815 євро) в сумі, що перевищує зазначений вище еквівалент (10 000 євро), яка була вилучена у ОСОБА_1 підлягає конфіскації, як безпосередній предмет правопорушення, оскільки в такому випадку ця готівкова іноземна валюта відносяться до товарів, на які встановлено обмеження щодо їх переміщення через митний кордон України.
Нормами МК України та КУпАП, які підлягають застосуванню при притягненні особи до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, у тому числі за ст. 471 МК України, не передбачена можливість незастосування додаткового адміністративного стягнення у виді конфіскації безпосередніх предметів правопорушення, незалежно від форми вини або наявності обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, тим більше якщо такими предметами є товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України.
До того ж, навіть якщо припустити, що ОСОБА_1 не знав вимог законодавства щодо товарів, переміщення яких через митний кордон України обмежено законодавством України, ця обставина не може служити підставою для його звільнення від додаткового адміністративного стягнення у виді конфіскації безпосередніх предметів правопорушення, оскільки  згідно вимог, передбачених ч. 2 ст. 68 Конституції України, незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності, одним із видів якої є адміністративна відповідальність.
Оцінюючи мотиви, якими суддя обґрунтував своє рішення щодо незастосування до ОСОБА_1 додаткового адміністративного стягнення у виді конфіскації безпосередніх предметів правопорушення, яке передбачене санкцією ст. 471 МК України, зокрема посилань на застосування  положень Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», яка ратифікована Україною 17 липня 1997 року та практики ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на те, що, згідно зі стандартом, розробленим у практиці ЄСПЛ на підставі висновків у його рішеннях, в тому числі рішень «Садоча проти України» та «Гирлян проти Росії», на які міститься посилання в оскаржуваній постанові, при встановленні відповідності певного заходу принципу правомірності позбавлення володіння, суд дійсно повинен проаналізувати три критерії: 1) чи є такий захід правомірним (передбачається національним законодавством); 2) чи має позбавлення власності суспільний (громадський) інтерес; 3) чи є такий захід пропорційним поставленій меті (забезпечує справедливу рівновагу між інтересами суспільства та необхідністю додержання фундаментальних прав окремої людини). 
Якщо хоча б одного із зазначених критеріїв не буде дотримано, то ЄСПЛ констатує порушення державою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції. 
Враховуючи зазначені критерії, а також конкретні обставини справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 суд апеляційної інстанції вважає, що в даному випадку застосування адміністративного стягнення у вигляді конфіскації товарів (безпосередніх предметів правопорушення) відповідатиме не тільки двом першим критеріям, а й критерію пропорційності, оскільки забезпечує справедливу рівновагу між інтересами суспільства та необхідністю додержання фундаментальних прав окремої людини.
При цьому, вирішуючи питання про застосування чи незастосування конфіскації у справі щодо ОСОБА_1 , суд першої інстанції повинен був надати перевагу загальному, «знеособленому» висновку ЄСПЛ, наведеному зокрема в п. 33 рішення у справі «Ісмаїлов проти Російської Федерації», про те, що декларування запобігає неконтрольованому ввезенню готівки в державу чи її вивезенню з неї, тому конфіскація у випадку недекларування готівки під час проходження митного контролю є частиною регуляторного механізму, який відповідає загальним інтересам суспільства. 
Крім цього, суд повинен був врахувати, що санкція ст. 471 МК України, як у частині основного, так і додаткового стягнення, виконує не лише каральну функцію щодо власне порушника, а й превентивну функцію як до самого правопорушника, так і до невизначеного кола інших осіб, а тому звільнення ОСОБА_1 від конфіскації безпосередніх предметів правопорушення могло бути застосоване лише в тому випадку, якщо б конфіскація була для нього «індивідуальним і надмірним тягарем».
Обставини, на які послався у своєму рішенні суддя, не дають підстав для висновку, що конфіскація безпосередніх предметів правопорушення, а саме вилученої у ОСОБА_1 готівкової іноземної валюти буде для нього, а не для його рідних і близьких, «індивідуальним і надмірним тягарем». 
З огляду на вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 грудня 2019 року щодо  ОСОБА_1 підлягає скасуванню не в повному обсязі, а лише в частині накладеного адміністративного стягнення, з постановленням нової постанови, якою  ОСОБА_1 слід визнати винним у порушенні митних правил, передбачених ст. 471 МК України, з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 копійок, з конфіскацією в дохід держави вилученої у нього, відповідно до протоколу про порушення митних правил № 0548/12500/19, валюти у розмірі: 33 долари США, що, за курсом НБУ станом на 25.10.2019, становить 828 грн. 77 коп. та 2815 євро, що, за курсом НБУ станом на 25.10.2019, становить 78670 грн. 76 коп., яка є безпосереднім предметом вчиненого ним правопорушення.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, а також ст.ст. 529, 530 МК України, - 
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу представника Київської митниці ДФС Клімова С.Г. задовольнити частково.
Постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 грудня 2019 року, якою  ОСОБА_1  притягнуто до адміністративної відповідальності за  порушення митних правил, передбачених ст. 471 МК України, - скасувати в частині накладеного адміністративного стягнення.
 Прийняти нову постанову, якою накласти наОСОБА_1 адміністративне стягнення за порушення митних правил, передбачених ст. 471 МК України, у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 копійок, з конфіскацією в дохід держави безпосередніх предметів правопорушення, а саме вилученої в ОСОБА_1 , відповідно до протоколу про порушення митних правил                          № 0548/12500/19 від 25 жовтня 2019 року,  валюти у розмірі: 33 долари США, що, за курсом НБУ станом на 25.10.2019, становить 828 грн. 77 коп. та 2815 Євро, що, за курсом НБУ станом на 25.10.2019, становить 78670 грн. 76 коп.
У решті постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 грудня 2019 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Суддя Київського апеляційного суду   
С.О. Новов    

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Кабанячий Ю.В.