ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2020 року		Справа № 1.380.2019.006037 пров. № А/857/1991/20	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів – Кушнерика М.П., Ніколіна В.В.,
при секретарі судового засідання – Пильо І.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2019 року (суддя Гулкевич І.З., м.Львів) у справі за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі – Фонд) на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» (далі – ПАТ) Волкова О.Ю.(далі – Уповноважена особа) в якому просив: 
визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи щодо не включення позивача до переліку вкладників ПАТ, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду;
зобов`язати відповідача включити до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (далі – Перелік) відомості про позивача за договором банківського рахунку «Поточний рахунок «Ощадний» від 27.03.2015 №980-046-000000289 (далі – Договір) укладеного між ПАТ та ОСОБА_1 у розмірі 137000 грн.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2019 року позов задоволено.
Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. 
В доводах апеляційної скарги з посиланням на окремі обставини справи вказує, що позивач не має права на відшкодування, оскільки договір позики №980-046-000235404 від 10.05.2016 укладений з Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-розрахунковий центр» (далі – ТОВ) без участі ПАТ як повіреного. Також зазначив, що за результатами проведеної перевірки правочинів з метою виявлення правочинів, що є нікчемними, встановлено нікчемність операцій з переказу коштів від ТОВ позивачу відповідно до пунктів 7-9 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон №4452-VI) оскільки договори відступлення права між ПАТ та ТОВ укладені з порушенням обмежень, встановлених постановою Правління Національного банку України (далі – НБУ) від 22.12.2015 №917/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії проблемних» (далі – НБУ, Постанова №917/БТ відповідно), а отже кошти на рахунок позивача надходили внаслідок нікчемних договорів відступлення прав вимог з метою створення в майбутньому штучного зобов`язання Фонду на відшкодування грошових коштів за рахунок держави.
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. 
Відповідач просив проводити розгляд справи без участі його представника.
Учасники справи, в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС), вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що гарантії Закону №4452-VI поширюються на позивача, а Уповноважена особа всупереч вимогам Закону №4452-VІ та нормативно-правових актів Фонду безпідставно не внесла позивача до Переліку.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 27.03.2015 уклав з ПАТ Договір про відкриття банківського рахунку «Поточний рахунок «Ощадний» № НОМЕР_1 (далі – Рахунок) (а.с.16)
Цього ж дня, позивачем з ПАТ також укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Супердохідний тиждень» (з виплатою процентів кожні 14 днів №980-046-000073715, договір банківського вкладу (депозиту) Строковий депозит «Оптимальний» (з виплатою процентів щомісячно) №980-046-000073716. Також 31.07.2015 укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Супердохідний тиждень +» (гнучкий) №980-046-00112681 та 09.11.2015 договір банківського вкладу (депозиту) №980-046-000147272 (а.с.17-26).
10.05.2016 позивачем з ТОВ укладено договір №980-046-000235404 «Суперкапітал» (Новий) (з виплатою процентів щомісячно) (далі – Договір-1), відповідно до якого сума 137000 грн з Рахунку були переведені на рахунок № НОМЕР_2 ТОВ. Даним Договором передбачено, що ТОВ сплачує проценти та повертає кошти позивача на відкритий Рахунок у ПАТ (а.с.27).
Факт перерахунку коштів за Договором-1 підтверджується платіжним дорученням від 10.05.2016 №1360841 (а.с.28).
19.05.2016 ТОВ здійснено переказ коштів на Рахунок в ПАТ з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з Договором-1» в сумі 137000 грн, що підтверджується довідкою про стан рахунку від 31.07.2017 (а.с.29).
На підставі рішення правління НБУ від 23.05.2016 №14/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних»», виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку» №812.
Відповідно до рішення Правління НБУ від 12.07.2016 №124-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 12.07.2016 №1213 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень ліквідатора банку», згідно з яким розпочато процедуру ліквідації з 13.07.2016 до 12.07.2018 включно.
Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 24.01.2017 №265 делеговані повноваження Уповноваженої особи: Волкову О.Ю. з 25.01.2017 визначені статтями 37, 38, 47-52, 52-1, 53 Закону №4452-VI; Гриценку В.В. з 25.01.2017 визначені пунктами 4, 5, 6 та 8 частини другої статті 37, пунктом 4 частини першої статті 48 Закону №4452-VI.
Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 08.02.2018 №383 змінено уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ та визначено її повноваження. Згідно із зазначеним рішенням з 09.02.2018 відкликано повноваження ліквідатора ПАТ делеговані Гриценку В.В., та призначено Уповноваженою особою на ліквідацію ПАТ Фонду Смолія Б.В., якому делеговано повноваження ліквідатора ПАТ, визначені пунктами 4, 5, 6 та 8 частини другої статті 37, пунктом 4 частини першої статті 48 Закону №4452-VI, а саме: організація правової роботи, зокрема, юридичного супроводження діяльності банку та представництва інтересів банку в органах судової влади, органах прокуратури, правоохоронних органах та органах виконавчої служби України; проведення аудиторських перевірок та юридичних експертиз діяльності банку; представництва банку в органах державної влади в межах повноважень, визначених вищезазначеним рішенням.
На підставі пункту 2 частини п`ятої статті 12, частини першої статті 35, частини п`ятої статті 44, частини третьої статті 48 Закону №4452-VI виконавча дирекція Фонду прийняла рішення від 21.06.2018 №1758 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ строком на два роки з 13.07.2018 до 12.07.2020 включно.
Згідно із зазначеним рішенням продовжено повноваження ліквідатора ПАТ, визначені Законом №4452-VI, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 52-1, 53 Закону, в тому числі з підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку та повноважень, визначених пунктами 4, 5, 6 та 8 частини другої статті 37, пунктом 4 частини першої статті 48 Закону №4452-VI Волкову О.Ю. строком на два роки з 13.07.2018 до 12.07.2020 включно.
19.07.2016, 30.11.2016, 18.09.2019 позивач звертався з заявами до ПАТ про включення його до Переліку (а.с.30-31).
26.09.2019 Фонд надав відповідь на запит, в якій зазначив, що згідно інформації отриманої від Уповноваженої особи, рахунки ОСОБА_1 не включено до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.
22.10.2019 представником позивача надіслано запит до Уповноваженої особи про надання інформації, щодо не включення позивача до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.
30.10.2019 Уповноважена особа надала відповідь на запит, в якій зазначила, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичними особами через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг» (далі – Закон №1736-VIII), до вкладу прирівнюються кошти, які залучені від фізичної особи як позика або вклад до небанківської фінансової установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором і на день набрання чинності Законом №1736-VIII віднесений до категорії неплатоспроможних, якщо при цьому банком не було поінформовано фізичну особу під розпис про непоширення на такі кошти гарантій, передбачених цим Законом, а фізична особа, яка розмістила, надала такі кошти, прирівнюється до вкладника».
Тобто, передумовою включення фізичної особи до загального реєстру вкладників, та прирівняння її коштів до вкладу, є укладення договору з небанківською фінансовою установою, через ПАТ, як повіреного.
ОСОБА_1 уклав Договір-1 безпосередньо з ТОВ, без участі ПАТ як повіреного.
Відтак, відсутні правові підстави для включення інформації про ОСОБА_1 до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду.
Враховуючи, що Уповноваженою особою не було включено відомості щодо позивача до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулювання відносини між Фондом, банками, НБУ, визначення повноважень та функцій Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків встановлюються Законом №4452-VI (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).
Статтею 2 Закону №4452-VI передбачено, що вклад – це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти; вкладником є фізична особа (крім фізичних осіб – суб`єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката; уповноважена особа Фонду – це працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.
Згідно з частиною першою статті 3 Закону №4452-VI Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.
Відповідно до частин першої, другої, четвертої статті 26 Закону №4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.
Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Фонд не відшкодовує кошти: 1) передані банку в довірче управління; 2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень; 3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред`явника; 4) розміщені на вклад у банку особою, яка була членом спостережної (наглядової) ради, правління (ради директорів), ревізійної комісії банку, якщо з дня її звільнення з посади до дня прийняття НБУ рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, юридичний радник, суб`єкт оціночної діяльності, якщо ці послуги мали безпосередній вплив на виникнення ознак неплатоспроможності банку і якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття НБУ рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 6) розміщені на вклад власником істотної участі банку; 7) розміщені на вклад особою, яка на індивідуальній основі отримує від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або має інші фінансові привілеї від банку; 8) за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов`язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов`язань; 9) за вкладами у філіях іноземних банків; 10) за вкладами у банківських металах.
Згідно частин першої, другої, п`ятої, шостої статті 27 цього Закону №4452-VI Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.
Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників.
Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.
Відповідно до частини другої статті 38 Закону №4452-VI протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов`язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.
Частина третя статті 38 Закону №4452-VI містить перелік підстав, за наявності яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку» від 16.07.2015 (далі – Закон №629-VIII), який набрав чинності 12.08.2015 частину третю статті 38 Закону №4452-VI доповнено пунктом 9 згідно із яким правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними у разі здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.
Такі зміни були внесені до Закону №4452-VI, набули чинності і діяли станом на час виникнення спірних у цій справі правовідносин.
Таким чином, вчинення (укладення) банком, віднесеним до проблемних, правочинів (у тому числі договорів) з порушенням норм законодавства, зокрема Закону України «Про банки і банківську діяльність», Закону України «Про Національний банк України», може бути підставою для невключення до переліку рахунків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, у зв`язку із віднесенням таких правочинів (в тому числі договорів) до числа нікчемних відповідно до пункту 9 частини третьої статті 38 Закону №4452-VI.
Водночас, з метою забезпечення захисту прав фізичних осіб, які були ошукані за посередництвом банків, вирішення питання щодо відшкодування їм коштів, а також для запобігання таким зловживанням у майбутньому прийнято Закон №1736-VІІІ, яким, крім іншого, внесені зміни до Закону №4452-VI, яким передбачено, що до вкладу прирівнюються кошти, які залучені від фізичної особи як позика або вклад до небанківської фінансової установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором і на день набрання чинності Законом №1736-VIII віднесений до категорії неплатоспроможних, якщо при цьому банком не було поінформовано фізичну особу під розпис про непоширення на такі кошти гарантій, передбачених цим Законом, а фізична особа, яка розмістила, надала такі кошти, прирівнюється до вкладника.
Враховуючи наведені вище положення, слід зазначити, що до вкладу прирівнюються кошти, які залучені від фізичної особи як позика або вклад до небанківської фінансової установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором і на день набрання чинності Законом №1736-VIII (19.11.2016) віднесений до категорії неплатоспроможних, якщо при цьому банком не було поінформовано фізичну особу під розпис про непоширення на такі кошти гарантій, передбачених цим Законом, а фізична особа, яка розмістила, надала такі кошти, прирівнюється до вкладника.
Даний висновок узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, що міститься у постанові від 12 грудня 2018 року у справі №761/12676/17.
Як встановлено вище, 19.05.2016, тобто до моменту запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ, на поточний Рахунок позивача відкритий в ПАТ зараховані грошові кошти в сумі 137000 грн, які надійшли у безготівковій формі з рахунку ТОВ.
Необхідно зазначити, що кошти, які позивач вніс на Рахунок у банку, та які у подальшому з його Рахунку перераховані ТОВ і потім позивачеві повернуті ТОВ на його поточний Рахунок у банку, у розумінні пункту 3 частини першої статті 2 Закону №4452-VI є вкладом.
При цьому, в матеріалах справи відсутні докази повідомлення ПАТ позивача під розпис про непоширення на такі кошти за Договором відповідних гарантій.
Тобто вказана операція за змістом фактичних обставин відповідає ознакам вкладу у розумінні статті 2 Закону №4452-VI.
Зазначене свідчить про те, що і нормами Закону №1736-VIII підтверджується право ОСОБА_1 на відшкодування коштів, що знаходяться на Рахунку відкритого за Договором за рахунок Фонду.
Крім того суд зауважує, що позивач жодним чином не був задіяний до правочинів, які вчинялися ПАТ з ТОВ та іншими юридичними особами, тобто він не міг на них ні вплинути ні змінити. Аналогічним чином, позивач не був наділений жодними правами у правовідносинах, які стосувалися здійснення ТОВ переказу грошових коштів на його рахунок, відкритий у ПАТ, позивач виступав лише одержувачем таких коштів, а виконавцем відповідної транзакції був саме банк. Отже, саме по собі виконання ПАТ транзакції по зарахуванню коштів на рахунок позивача, відповідно до укладеного з ним договору банківського рахунку не може кваліфікуватися як нікчемний правочин, оскільки жодним чином не суперечить чинному законодавству.
З огляду на вказане, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що в розумінні статті 2 Закону №4452-VI позивач є вкладником ПАТ, а кошти, які надійшли для нього як вкладника за відповідним договором, в розумінні тієї ж статті, є вкладом, на який поширюються гарантії, передбачені статтею 26 цього Закону, а відтак відповідач зобов`язаний включити інформацію про позивача до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштівза вкладами у ПАТ що знаходяться на Рахунку відкритого згідно Договору. 
Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи, враховуючи вимоги статей наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанцій, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2019 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої  статті 328 КАС.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	М. П. Кушнерик 	
 	 	В. В. Ніколін  	

Повне судове рішення складено 16 квітня 2020 року.