ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2020 року	Львів	Справа № 460/3614/19 пров. № А/857/3072/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді                                                             Хобор Р.Б.,
суддів                                                                                 Обрізка І.М., Сеника Р.П.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 28 січня 2020 року, ухвалене суддею Махаринець у м. Рівне за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у справі № 460/3614/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу з єдиного соціального внеску,

                                                            В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить суд визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску від 11.11.2019 року № Ф-23636-17 на суму 25835,26 грн.
У обґрунтування позовних вимог позивач зазначає те, що 11 листопада 2019 року відповідач виніс вимогу про сплату боргу з єдиного соціального внеску на суму 25835,26 грн. Вимога прийнята на тій підстав, що позивач, як самозайнята особа (адвокат) на сплатив єдиний соціальний внесок за 2018 та 2019 роки.
Позивач вказує на те, що вимога про сплату боргу з єдиного соціального внеску є протиправною, оскільки сформована та надіслана в період, коли попередні вимоги про сплату боргу були неузгоджені через їх оскарження в судовому порядку. У спірну вимогу включена сума недоїмки, яка була вже включена у попередні неузгоджені вимоги. Спірна вимога є третьою вимогою в одному базовому звітному періоді, що не передбачено чинним законодавством України. 
На думку позивача, відповідач необґрунтовано надіслав вимогу про сплату боргу з єдиного соціального внеску, а тому позивач вважає, що захист порушеного права можливий шляхом скасування вимоги про сплату боргу з єдиного соціального внеску.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 28 січня 2020 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 11.11.2019 року № Ф-23636-17 на суму 25835,26 грн.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області судові витрати на правничу професійну допомогу у сумі 6433 грн. та судовий збір у сумі 768,40 грн.  
Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив відповідач, Головне управління ДПС у Рівненській області, подавши апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити. 
У обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає те, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, неповно з`ясував обставини справи та зробив помилковий висновок про задоволення позову. 
Таку позицію відповідач пояснює тим, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що позивач є самозайнятою особою - адвокатом і відповідно до норм Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» зобов`язаний платити єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Позивач не сплатив єдиний внесок за 2018 - 2019 роки. При цьому, відповідно до частини 15 статті 106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується.
Тому відповідач вважає, що діяв у порядку, з підстав, у спосіб та в межах повноважень, які визначені чинним законодавством України.
Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.
Суд першої інстанції встановив те, що ОСОБА_1 здійснює адвокатську діяльність як самозайнята особа з 29.01.2015 року. 
13.05.2019 року Головне управління ДФС у Рівненській області винесло вимогу про сплату боргу з єдиного внеску № Ф-23636-17 в розмірі 21030,90 грн.
Цю вимогу позивач оскаржив до суду і рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 31.07.2019 року у справі № 460/1256/19, яке набрало законної сили 31.08.2019 року, вимогу про сплату боргу № Ф-23636-17 від 13.05.2019 року в частині сплати боргу в сумі 704 гривні скасовано.
09.08.2019 року Головне управління ДФС у Рівненській області винесло вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-23636-17 зі сплати єдиного внеску на суму 23785,08 грн. 
Цю вимогу позивач оскаржив до суду і рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 30.10.2019 року у справі № 460/2094/19, яке набрало законної сили 17.02.2020 року, вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 09.08.2019 року № Ф-23636-17 в частині 21 030,90 грн. скасовано.
11.11.2019 року Головне управління ДФС у Рівненській області винесло вимогу № Ф-23636-17 на суму 25835,26 грн., яку позивач оскаржує у цій справі.
Приймаючи рішення у справі, суд першої інстанції виходив з того, що до вимоги про сплату боргу включена заборгованість минулих періодів, яка є неузгоджена, а отже відповідач допустив неправомірну поведінку винісши  цю вимогу.
Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком з огляду на наступні обставини.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI).
Пунктом 2 статті 1 Закону № 2464-VI встановлено, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно з частиною 1 статті 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є, зокрема, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.
Статтею 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 року № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI) визначено, що адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Частиною 1 статті 7 Закону № 2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).
Водночас, абзацом 2 пункту 2 частини 1 статті 7 Закону № 2464-VI передбачено, що у разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 1 Закону № 2464-VI недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.
Пунктом 1 Розділу 1 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, яка затверджена наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року № 449 (далі - Інструкція № 449), визначено, що дана Інструкція визначає процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування страхувальниками, визначеними Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів.
У відповідності до вимог пункту 4 Розділу VI Інструкції № 449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника фізичної особи).
Орган доходів і зборів веде реєстр виданих вимог про сплату боргу (недоїмки) за формою згідно з додатком 8 до цієї Інструкції.
При формуванні вимоги про сплату боргу (недоїмки) їй присвоюється порядковий номер, який складається з трьох частин: перша частина - літера «Ю» (вимога до юридичної особи) або «Ф» (вимога до фізичної особи), друга частина - порядковий номер, третя частина - літера «У» (узгоджена вимога).
В третій частині літера «У» (інформація щодо узгодження вимоги) проставляється у разі надсилання платнику узгодженої вимоги внаслідок процедури оскарження.
Абзацами 2 та 6 частини 5 Розділу VI Інструкції № 449 передбачено, що у разі незгоди з розрахунком органу доходів і зборів суми боргу (недоїмки) платник єдиного внеску протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання вимоги, узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) в адміністративному або судовому порядку.
У разі якщо платник єдиного внеску протягом 10 календарних днів з дня надходження (отримання) вимоги про сплату боргу (недоїмки) не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгодженої в результаті оскарження суми боргу (недоїмки) (з дня отримання відповідного рішення органу доходів і зборів або суду), після спливу останнього дня відповідного строку така вимога вважається узгодженою (набирає чинності).
Відповідно до частини 6 Розділу VI Інструкції № 449 вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається відкликаною, якщо орган доходів і зборів скасовує або змінює раніше зазначену суму боргу (недоїмки) внаслідок її узгодження або оскарження - з дня прийняття органом доходів і зборів рішення про скасування або зміну раніше зазначеної суми боргу (недоїмки).
Абзацом 6 пункту 2 розділу 1 Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, який затверджений наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 року № 422 (далі - Порядок № 422) встановлено, що інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами.
Згідно з пунктом 1 глави 4 Розділу V Порядку № 422 працівники підрозділів адміністративного/судового оскарження органу ДФС, до компетенції яких належать розгляд скарг при проведенні процедури адміністративного оскарження або супроводження справ у судах при проведенні процедури судового оскарження прийнятих податкового повідомлення-рішення/рішення/вимоги та/або рішення щодо єдиного внеску, в установленому порядку відповідно до вимог регламентів використання відповідних інформаційних систем забезпечують внесення даних до інформаційних систем, які забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, у день отримання чи складання відповідних документів або отримання інформації з подальшим збереженням даних та встановленням зв`язків записів зазначених інформаційних систем із записами підсистеми, що відображає результати КПР.
У відповідності з вимогами підпункту 4 пункту 2 глави 4 Розділу V Порядку № 422 в ІКП відображається інформація з рішення суду, прийнятого по суті.
Статус повідомлень-рішень/рішень/вимог та/або рішень щодо єдиного внеску змінюється відповідно до суті рішення (постанови) («Скасовується в судовому порядку»/«Вручено, судовий розгляд»/«Анульовано»).
У підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, статус повідомлень-рішень/рішень/вимог та рішень щодо єдиного внеску змінюється на «Скасовується в судовому порядку»/«Вручено, судовий розгляд»/«Анульовано» при частковому скасуванні.
При частковому скасуванні формується нове повідомлення-рішення/рішення/вимога та/або рішення щодо єдиного внеску на суму, що залишилась.
Тобто, підставою для направлення платникові вимоги про наявність боргу (недоїмки) є наявність у платника узгоджених грошових зобов`язань з єдиного внеску, не сплачених до бюджету у встановлений законом строк.
Формування та направлення контролюючому органу платнику податків нової вимоги про сплату боргу, під час процедури оскарження ним попередньої вимоги, чинним законодавством не передбачено.
Апеляційний суд встановив те, що до складу суми заборгованості з єдиного внеску у сумі 25835,26 грн. визначеної вимогою № Ф-23636-17, увійшла заборгованість за 2018 та 2019 роки, в тому числі та яка була визначена у вимозі від 09.08.2019 року № Ф-23636-17 в сумі 23785,08 грн. і станом на дату винесення вимоги, яка оскаржується у цій справі, була неузгодженою через процедуру судового оскарження.
Отже, відповідач не мав права формувати позивачу нову вимогу № Ф-23636-17 від 11.11.2019 року про сплату недоїмки, після прийняття Рівненським окружним адміністративним судом рішення від 30.10.2019 року у справі № 460/2094/19, яким частково скасовано попередню вимогу від 09.08.2019 року № Ф-23636-17, в частині 21 030,90 грн, і яке не набрало законної сили станом на дату винесення вимоги № Ф-23636-17 від 11.11.2019 року.
Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідачем порушено процедуру формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску від 11.11.2019 року № Ф-23636-17 на суму 25835,26 грн.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та  такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

                                               П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 28 січня 2020 року в справі № 460/2480/19 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, за наявності яких, постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя	 	Р. Б. Хобор 	
судді	 	І. М. Обрізко 	
 	 	Р. П. Сеник  	
Повний текст постанови складений  04.06.2020 року