ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 689/973/15-ц
Провадження № 22-ц/4820/473/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

28 квітня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Янчук Т.О. (суддя-доповідач),
 
Гринчука Р.С., Ярмолюка О.І.,
секретаря: Шевчук Ю.Г.,
учасники справи: представник апелянта ОСОБА_1 , прокурор Грамчук Т.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 19 грудня 2019 року (суддя Соловйов А.В.) за позовом прокурора Ярмолинецького району в інтересах держави до Ярмолинецької районної державної адміністрації, ОСОБА_2 , реєстраційної служби Ярмолинецького районного управління юстиції, треті особи: Баламутівська сільська рада Ярмолинецького району, Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про скасування розпорядження, визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку, скасування запису про реєстрацію державного акту,
в с т а н о в и в :
У травні 2015 року прокурор Ярмолинецького району звернувся до суду із позовом до відповідачів у якому просив визнати незаконним та скасувати розпорядження, визнати недійсним державний акт про право власності на земельну ділянку, скасувати запис про реєстрацію державного акту.
В обґрунтування позову прокурор зазначав, що згідно з інформацією відділу Держземагентства у Ярмолинецькому районі від 07 травня 2015 року земельна ділянка з кадастровим номером 6825880800:03:007:0065, яку отримав ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства, належить до земель резервного фонду. Передача вказаної земельної ділянки у власність ОСОБА_2 відбулася з порушенням вимог статей 25, 33, 78, 116, 118 ЗК України та пункту 7 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». При приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій у приватну власність передаються земельні ділянки (крім земель резервного фонду) працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Створений у процесі приватизації резервний фонд земель призначається для подальшого перерозподілу та використання за цільовим призначенням переважно громадянами, зайнятими у соціальній сфері на селі, а також іншими особами, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання. Разом з тим, ОСОБА_2 членом колишнього колгоспу ім. Горького, Спілки селян с. Баламутівка та сільськогосподарського товариства «Обрій» не був, у соціальній сфері села не зайнятий, на території сільської ради не зареєстрований та не проживає. Оскаржуваними рішеннями порушено інтереси держави, оскільки з державної власності протиправно вибула земельна ділянка, яка не могла бути передана у власність, оскільки належить до земель резервного фонду.
Посилаючись на зазначене, прокурор просив суд визнати незаконним та скасувати розпорядження Ярмолинецької районної державної адміністрації від 16 жовтня 2009 року № 745/2009-р «Про затвердження матеріалів вибору земельних ділянок та надання гр. ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 дозволу та вимог на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність» в частині затвердження матеріалів вибору земельних ділянок та надання ОСОБА_2 дозволу та вимог на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність; визнати незаконним та скасувати розпорядження Ярмолинецької районної державної адміністрації від 09 грудня 2009 року № 892/2009-р «Про передачу земельних ділянок в приватну власність гр. ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 для ведення особистого селянського господарства на території Баламутівської сільської ради за межами с. Баламутівка» в частині затвердження проекту землеустрою та передачі земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_2 , визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку від 16.12.2009 року серії ЯИ №110001, виданий на ім`я ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 2 га з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 6825880800:03:007:0065; скасувати запис про реєстрацію державного акта від 16 грудня 2009 року серії ЯИ №110001 в Книзі записів реєстрації Державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010976500258.
Справа судами переглядалась неодноразово.
Постановою Верховного Суду від 06.02.2019 року частково задоволено касаційну скаргу заступника прокурора Хмельницької області, рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 04.12.2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 26.09.2016 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.
Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 19 грудня 2019 року позов задоволено: визнано незаконним та скасовано розпорядження Ярмолинецької районної державної адміністрації від 16.10.2009 р. №745/2009-р. «Про затвердження матеріалів вибору земельних ділянок та надання гр. ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 дозволу та вимог на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність» в частині затвердження матеріалів вибору земельних ділянок та надання ОСОБА_2 дозволу та вимог на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність; визнано незаконним та скасовано розпорядження Ярмолинецької районної державної адміністрації від 09.12.2009 року №892/2009-р «Про передачу земельної ділянки в приватну власність гр.  ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 для ведення особистого селянського господарства на території Баламутівської сільської ради за межами с. Баламутівка» в частині затвердження проекту землеустрою та передачі земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_2 ; визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 110001 від 16.12.2009 року, виданий Ярмолинецькою районною державною адміністрацією на ім`я ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 2 га кадастровий номер 6825880800:03:007:0065 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства; скасовано запис про реєстрацію державного акту від 16.12.2009 року серії ЯИ № 110001 в книзі записів реєстрації Державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010976500258. Стягнуто з Ярмолинецької районної державної адміністрації на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що за даними державного акта про право колективної власності на землю спілки селян села Баламутівка від 15 грудня 1995 року та додатку № 2 до нього (план зовнішніх меж земель, переданих у колективну власність) земельний масив, до якого входить спірна земельна ділянка, не увійшов до складу земель, що передаються у колективну власність. Згідно з матеріалами технічного звіту про коректування планового матеріалу зйомок минулих років с. Баламутівка Баламутівської сільської ради Ярмолинецького району, виготовлених Хмельницькою філією Інституту землеустрою станом на 1997 рік, всього земель державної власності на території Баламутівської сільської ради, що належать до резервного фонду, - 151 га. Відповідно до планово-картографічних матеріалів до цього звіту (коректування планового матеріалу зйомок минулих років) земельний масив, до якого входить передана у власність відповідача земельна ділянка, належить до земель резервного фонду. Ці письмові докази узгоджуються між собою та з даними планово-картографічних матеріалів Баламутівської сільської ради - схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) по СТОВ «Обрій» с. Баламутівка, за якими земельний масив площею 63 га, до якого входить спірна земельна ділянка, належить до земель резервного фонду. 
Звернення прокурора в інтересах держави, визначаючи Державну інспекцію сільського господарства України, як орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, однак не наділена повноваженнями на звернення до суду з позовом, про визнання актів органів місцевого самоврядування незаконними, не суперечить чинному законодавству та є одним із способів захисту прав на землю. Строк звернення з позовом прокурором не пропущений, оскільки ні прокурор, ні Державна інспекція сільського господарства в Хмельницькій області не володіла інформацією про видачу Ярмолинецькою районною державною адміністрацією оспорюваних розпоряджень від 16.10.2009 року №745/2009-р та від 29.02.2016 року.
Посилання представників відповідачів як на підставу обізнаності органів влади про виділення ОСОБА_2 земельної ділянки та пропуск прокурором строку на звернення до суду на лист Ярмолинецької райдержадміністрації від 12.04.2010 року, в якому зазначено, що райдержадміністрація надала до прокуратури розпорядження голови на період 2008 - 2010 років судом першої інстанції до уваги не приймається, оскільки з самого факту отримання змісту оскаржуваних рішень об`єктивно не вбачається висновок про порушення права. Лише у зверненні №158 від 30.04.2015 року сільський голова Баламутівської сільської ради ствердив про факт порушення оскаржуваними рішеннями переважного права на отримання земельної ділянки іншими особами. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 не погоджується із рішенням суду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
В обґрунтування скарги апелянтом зазначено, що судом не надано належної оцінки доказам, які підтверджують, що земельна ділянка надавалась ОСОБА_2 із земель запасу, а позивачем не надано суду доказів, в межах яких координат поворотних точок знаходяться землі, що на його думку належать до земель резервного фонду, а також що спірна земельна ділянка знаходиться в межах координат поворотних точок земель резервного фонду. На думку апелянта, підстави для визнання незаконними розпоряджень є необґрунтованими, вважає, що Ярмолинецька РДА при прийнятті спірних розпоряджень діяла в межах та у спосіб визначений законодавством. Крім того, позивачем не доведено наявність порушень переважних прав мешканців села Баламутівка. Щодо питання про застосування позовної давності, судом не надано оцінки всім аргументам відповідача, викладеним в заяві про застосування строків позовної давності, зокрема вважає, що Ярмолинецька районна прокуратура, здійснюючи у 2011 році перевірку законності розпоряджень Ярмолинецької РДА за період 2008-2010 років, повинна була і могла з`ясувати та визначити чи законними є спірні розпорядження. 
У відзиві на апеляційну скаргу Заступник керівника Городоцької місцевої прокуратури зазначає, що наведені ОСОБА_2 підстави для скасування рішення суду першої інстанції є необґрунтованими, сама апеляційна скарга не містить належного обґрунтування порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, чи інших доводів, які б надали підстави дійти висновків про незаконність судового рішення. У зв`язку із викладеним, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - без задоволення.
У відзиві на апеляційну скаргу Ярмолинецька районна державна адміністрація вважає, що оскаржувані розпорядження нею прийняті у відповідності до вимог законодавства, заперечує проти позову прокурора, просить розгляд справи проводити без участі представника районної державної адміністрації у суді.
В судовому засіданні представник ОСОБА_2 , ОСОБА_1 підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити.
Прокурор ОСОБА_9 в судовому засіданні заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила її відхилити.
Інші учасники по справі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Апеляційний суд вважає, що рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.
Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом встановлено, що рішенням Баламутівської сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області №1 від 28.02.1995 року спілці селян с.Баламутівка Ярмолинецького району Хмельницької області передано у колективну власність 1082,9 га земель та надано дозвіл на виготовлення державного акту на право колективної власності на землю.
15 грудня 1995 року видано державний акт про право колективної власності на землю спілки селян с.Баламутівка Ярмолинецького району Хмельницької області.
Згідно з відповіддю архівного відділу Ярмолинецької райдержадміністрації №19/01-22-229 від 19.10.2015 року, рішення сесії Баламутівської сільської ради щодо створення резервного фонду земель у с.Баламутівка відсутнє (а.с. 158, т.1).
Розпорядженням Ярмолинецької районної державної адміністрації від 16.10.2009 року №745/2009-р «Про затвердження матеріалів вибору земельних ділянок та надання гр. ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 дозволу та вимог на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність» затверджено матеріали вибору земельних ділянок та надання у тому числі ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (а.с.13,т.1).
Розпорядженням Ярмолинецької районної державної адміністрації від 09.12.2009 року №892/2009-р. «Про передачу земельної ділянки в приватну власність ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства на території Баламутівської сільської ради за межами с. Баламутівка» затверджено проект землеустрою та передачі земельної ділянки у приватну власність у тому числі ОСОБА_2 площею 2 га кадастровий номер 6825880800:03:007:0065 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (а.с.14, т.1).
16 грудня 2009 року ОСОБА_2 видано державний акт на право власності на земельну ділянку (кадастровий номер 6825880800:03:007:0065) ЯИ № 110001, який зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010976500258 (а.с.15, т.1).
ОСОБА_2 не був членом колгоспу імені Горького, спілки селян с. Баламутівка, СТОВ «Обрій», не був працівником соціальної сфери, не зайнятий у соціальній сфері села, не проживає на території сільської ради та не переселяється у сільську місцевість для постійного проживання.
Згідно з матеріалами технічного звіту по коректуванню планового матеріалу зйомок минулих років с. Баламутівка Баламутівської сільської ради Ярмолинецького району, виготовлених Хмельницькою філією Інституту землеустрою станом на 1997 рік, всього земель державної власності на території Баламутівської сільської ради, що належить до резервного фонду, - 151 га.
У планово-картографічних матеріалах до цього звіту (коректування планового матеріалу зйомок минулих років) земельний масив, до якого входить передана у власність відповідачці земельна ділянка, віднесений до земель резервного фонду.
Листом Баламутівської сільради від 30 квітня 2015 року № 158 до прокуратури Ярмолинецького району Хмельницької області повідомлено, що на території цієї сільської ради проживають громадяни, які мають право на отримання земельних ділянок із земель резервного фонду та не отримували земельних ділянок.
У листі Ярмолинецької райдержадміністрації від 29.10.2015 року №30/04-2921/2015 на адресу суду першої інстанції зазначено, що 12 квітня 2010 року на запит прокуратури району від 09 квітня 2010 року № 266 відповідна райдержадміністрація надала прокуратурі розпорядження свого голови за період 2008-2010 років.
Листом Державної інспекції сільського господарства в Хмельницькій області від 29.02.2016 року № 3-337 на запит апеляційного суду від 25 лютого 2016 року про інформацію щодо виявлення даною Державною інспекцією фактів неправомірного надання Ярмолинецькою РДА у власність чи користування земельних ділянок резервного фонду на території, зокрема, Баламутівської сільради, повідомлено, що інспекція інформацією про видачу Ярмолинецькою районною державною адміністрацією розпоряджень від 16.10.2009 року №745/2009-р та від 09.12.2009 року № 892/2009-р не володіє.
Згідно з частинами тринадцятою і п`ятнадцятою статті 5 ЗК України 1990 року сільські та селищні Ради народних депутатів створюють на своїй території резервний фонд земель за погодженням місцерозташування з землекористувачем у розмірі до 15% площі всіх сільськогосподарських угідь, включаючи угіддя в межах відповідних населених пунктів. Резервний фонд земель перебуває у державній власності і призначається для подальшого перерозподілу та використання за цільовим призначенням.
У пункті 7 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року передбачено, що створений у процесі приватизації резервний фонд земель призначається для подальшого перерозподілу та використання за цільовим призначенням переважно громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, а також іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання.
У статті 5 ЗК України 2002 року зазначено, що сільські і селищні Ради народних депутатів створюють на своїй території резервний фонд земель за погодженням місцерозташування з землекористувачем.
У частинах десятій та одинадцятій статті 25 ЗК України 2002 року передбачено, що органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у процесі приватизації створюють резервний фонд земель за погодженням його місця розташування з особами, зазначеними в частині першій цієї статті у розмірі до 15 % площі усіх сільськогосподарських угідь, які були у постійному користуванні відповідних підприємств, установ та організацій. Резервний фонд земель перебуває у державній або комунальній власності і призначається для подальшого перерозподілу та використання за цільовим призначенням.
Суд першої інстанції задовольняючи позов на підставі даних планово-картографічних матеріалів дійшов висновку про те, що спірна земельна ділянка належить до земель резервного фонду.
Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права або інтереси позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав чи інтересів позивач звернувся до суду.
Позов може бути задоволений лише у випадку встановлення факту порушення, не визнання або оспорення відповідачем (відповідачами) прав, свобод чи інтересів позивача. Якщо такого факту не встановлено, позов не підлягає задоволенню.
Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України (частина перша статті 60 ЦПК України 2004 року, частина перша статті 81 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 59 ЦПК України 2004 року і частини першої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі статтею 179 ЦПК України 2004 року предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.
У частині другій статті 77 ЦПК України предмет доказування визначений як обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до частини п`ятої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
Постановою Верховного Суду від 06 лютого 2019 року № 689/973/15-ц (провадження № 61-10397св18) по даній справі встановлено, що:
- 28 лютого 1995 року Баламутівська сільська рада Ярмолинецького району Хмельницької області прийняла рішення № 1 про передачу спілці селян с. Баламутівка Ярмолинецького району Хмельницької області 1082,9 га земель у колективну власність;
- 15 грудня 1995 року видано державний акт про право колективної власності на землю спілки селян с. Баламутівка Ярмолинецького району Хмельницької області, планово-картографічний матеріал до якого відображає місце розташування земель резервного фонду.
Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 15 березня 1995 року № 18 затверджений Тимчасовий порядок проведення робіт по видачі державних актів колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, на право колективної власності на землю (далі - Тимчасовий порядок).
Відповідно до положень пункту 5 Тимчасового порядку організацію робіт по визначенню земель, що підлягають передачі у колективну власність, забезпечує районний відділ земельних ресурсів, який у разі необхідності залучає спеціалістів філіалу (відділення) інституту землеустрою Української академії аграрних наук. У місячний термін з дня отримання клопотання колективу сільськогосподарського підприємства про передачу земель у колективну власність виготовляється документація, до складу якої включаються: пояснювальна записка; клопотання колективного сільськогосподарського підприємства до відповідної місцевої ради про передачу земель у колективну власність; звернення сільськогосподарського підприємства до районної державної адміністрації про створення комісії з визначення земель, що підлягають передачі у колективну власність відповідному колективному сільськогосподарському підприємству; рішення або розпорядження районної державної адміністрації про створення комісії з визначення земель, що підлягають передачі у колективну власність відповідному колективному сільськогосподарському підприємству; планово-картографічний матеріал з відображенням на ньому земельних ділянок державної та колективної власності, оформлений підписами голови та членів комісії; експлікація земель в межах землекористування відповідного колективного сільськогосподарського підприємства; рішення сільської, селищної, міської ради щодо передачі земель у колективну власність колективному сільськогосподарському підприємству (рішення районної ради якщо в межах землекористування колективного сільськогосподарського підприємства функціонує дві або більше сільських рад).
Згідно з пунктом 6 Тимчасового порядку визначення земель колективної власності здійснюється, як правило, на планово-картографічному матеріалі (мірило 1:10000), при цьому використовуються копії планів землекористування, внутрігосподарського землеустрою, коректування планових матеріалів зйомок минулих років, на які наносяться зміни в межах контурів і угідь з використанням матеріалів формування територій і встановлення меж сільських, селищних рад, встановлення меж сільських населених пунктів.
На планово-картографічному матеріалі відображаються землі державної власності, які залишаються у постійному користуванні колективного сільськогосподарського підприємства: землі лісового фонду, землі водного фонду, землі природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення, землі створюваного резервного фонду тощо (пункт 7 Тимчасового порядку).
Документація, вказана в пункті 5 цього Тимчасового порядку, подається відповідній сільській, селищній, міській раді, яка в місячний строк розглядає її та приймає рішення про передачу землі в колективну власність (пункт 8 Тимчасового порядку).
На підставі рішення ради та згідно з документацією, передбаченою пунктом 5 цього Тимчасового порядку, колективним сільськогосподарським підприємствам Радою, що прийняла рішення про передачу земель у колективну власність, видається державний акт на право колективної власності на землю.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що планово-картографічний матеріал є складовою документації, на підставі якої орган місцевого самоврядування приймав рішення про передачу землі в колективну власність, а тому відображення в ньому земель резервного фонду підтверджує обставини його створення та місце розташування земель резервного фонду.
Зазначені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про те, що на території Баламутівської сільської ради резервний фонд не створювався. Висновок про погодження проекту землеустрою від 03.11.2009 року, висновок ДУ охорони навколишнього природного середовища в Хмельницькій області від 05.11.2009 року, висновок державної експертизи землевпорядної документації від 18.11.2009 року щодо відведення спірної земельної ділянки, де значиться що земельна ділянка виділена із земель запасу, не є документом, що визначає площу і місце розташування земель резервного фонду, відтак правильно не взято до уваги судом першої інстанції.
Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про створення резервного фонду на підставі допустимих доказів.
Відповідно до завіреної архівним відділом Ярмолинецької РДА копії рішення 15 сесії Баламутівської сільської ради від 10 травня 2000 року № 2 «Про обмін земель запасу сільської ради», вирішено зробити обмін полів земель запасу сільської ради і земель резервного фонду с. Баламутівка - поля № 5 20,5 га, поля №  8 26,5 га на поле №  3 (а.с.88, т.1).
Згідно з завіреної архівним відділом Ярмолинецької РДА копії рішення 19 сесії Баламутівської сільської ради від 31 серпня 2000 року № 7 «Про зміну місця розташування земель запасу сільської ради та резервного фонду» вирішено:
- провести обмін земель запасу з землями резервного фонду - поле №  3 площею 50  га на поле №  9 площею 50 га;
- внести зміни в земельно-облікові документи (а.с.87, т.1).
Отже, останнім рішенням поле №  3 повернуто до земель резервного фонду.
Відповідач ОСОБА_2 не був членом колгоспу ім.Горького, спілки селян с. Баламутівка, СТОВ «Обрій». Не був працівником соціальної сфери, не зайнятий у соціальній сфері села, не проживає на території сільської ради та не переселяється у сільську місцевість для постійного проживання, а тому не має переважного права на отримання такої земельної ділянки з резервного фонду.
Згідно даних Баламутівської сільської ради від 30.04.2015 року № 158 на території сільської ради проживають громадяни, що мають право на отримання земельних ділянок із резервного фонду і не реалізували це право (а.с.24 т.1, а.с.1-82 т.4 ).
Статті 116, 118, 121 Земельного кодексу України, на які посилається представник відповідача ОСОБА_2 в обґрунтування відсутності законодавчого обмеження кола осіб, що мають право на отримання земельних ділянок у власність, регулюють загальний порядок надання у власність громадян земельних ділянок і не регулюють питання використання земель резервного фонду.
Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм матеріального права щодо позовної давності, є необґрунтованими.
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача (абзац 2 частини другої статті 45 ЦПК України 2004 року, частина четверта статті 56 ЦПК України).
Стаття 256 ЦК України визначає позовну давність як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист цивільного права або інтересу.
Позовна давність - це строк, протягом якого особа може реалізувати належне їй матеріальне право на отримання судового захисту порушеного цивільного права чи інтересу шляхом пред`явлення в належному порядку нею чи іншою уповноваженою особою позову до суду.
Загальна позовна давність установлюється у три роки (стаття 257 ЦК України).
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (стаття 267 ЦК України).
Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).
При тлумаченні вимог щодо початку перебігу позовної давності слід керуватися тим, що перебіг позовної давності починається від дня, коли про відповідні обставини, тобто про порушення права, довідалася, могла довідатися або зобов`язана була довідатися особа, яка є носієм цього права, а не інша особа, у тому числі й та, якій за законом надано повноваження по захисту цього права, тобто прокурор.
Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відхилення посилання ОСОБА_2 як на підставу обізнаності органів влади про виділення йому земельної ділянки та пропуск прокурором строку на звернення до суду, на лист Ярмолинецької РДА від 29 жовтня 2015 року, в якому зазначено, що на запит прокуратури району райдержадміністрація 12 квітня 2010 року надала до прокуратури розпорядження голови на період 2008 - 2010 років.
Матеріали справи не містять переліку відповідних розпоряджень, долучених до зазначеного листа, тому відсутні докази того, що прокуратура отримувала оскаржувані розпорядження Ярмолинецької РДА у 2010 році. Крім того, направлені Ярмолинецькою райдержадміністрацією матеріали не містять даних про виділення ОСОБА_2 земельної ділянки з резервного фонду.
Відповідно до частини четвертої статті 60 ЦПК України 2004 року та частини шостої статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Аналогічного висновку дійшов суд касаційної інстанції в постанові Верховного суду від 05 лютого 2020 року справа №689/1048/15-ц за позовом прокурора Ярмолинецького району в інтересах держави до Ярмолинецької районної державної адміністрації, ОСОБА_10 , реєстраційної служби Ярмолинецького районного управління юстиції, треті особи Баламутівська сільська рада Ярмолинецького району Хмельницької області, головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про скасування розпоряджень, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.
Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення підстав для розподілу судових витрат не вбачається.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд - 
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 19 грудня 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 07 травня 2020 року.

Судді:                                                                        Т.О. Янчук

                                                                       Р.С. Гринчук

О.І. Ярмолюк