Кропивницький апеляційний суд 

№ провадження 33/4809/165/20 Головуючий у суді І-ї інстанції Рачкелюк Ю. В. 
Категорія - 130  Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Ремез П. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2020 року.                                                                      м. Кропивницький

       Суддя Кропивницького апеляційного суду Ремез П.М., за участі секретарів судового засідання Верещагіної В.В. та Волошиної Н.С., особи, щодо якої складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення  ОСОБА_1  та його захисника - адвоката Дем`яненко Т.О., а також особи, яка склала протокол про вчинення адміністративного правопорушення поліцейського Дем`яненка О.В., розглянувши у порядку апеляційного перегляду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , на постанову Новгородківського районного суду Кіровоградської областівід 01.04.2020, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, не працюючий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ,
притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
В С Т А Н О В И В:

Постановою Новгородківського районного суду Кіровоградської областівід 01.04.2020  ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. 
Згідно постанови суду ОСОБА_1 08.03.2020 о 22 год 30 хв в с. Верблюжка Новгородківського району по вул. Бєляєва керував автомобілем ''ВАЗ 21150'', державний номер НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, млява мова, хитка хода). Від проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння в медичному закладі, а саме - в Новгородківській ЦРЛ та на місці зупинки за допомогою приладу ''Драгер'' відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
У своїй апеляційній скарзі  ОСОБА_1 просить скасувати постанову районного суду як незаконну та необґрунтовану, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Отже, апелянт зазначає, що під час судового розгляду суд першої інстанції не звернув увагу на те, що до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено жодного доказу того, що він керував транспортним засобом, тим більше, що в протоколі вказано, що додається пояснення свідків та відеозапис, але до суду відеозапис взагалі не надано. Крім того, відсутні пояснення свідків, з приводу того, що він саме на автомобілі рухався, а також немає відео як з реєстратора поліцейського автомобіля так і з особистих камер поліцейських.
Протокол про адміністративне правопорушення 08.03.2020 працівники поліції в його присутності не складали та його копію йому не вручали. Ніяких пояснень з нього не брали і нічого не оформляли. Також, працівники поліції не пропонували йому ставити свої підписи у протоколі і він від підписів не відмовлявся, як вказано у протоколі. Працівники поліції пропонували йому продути в «Драгер», але він відмовся так як цьому приладу не довіряє, а пройти медичне обстеження в Новгородківській районній лікарні йому не пропонували.
У судовому засіданні місцевого суду він вину взагалі не визнавав, але не зрозуміло чому в постанові суду вказано, що він вину визнав та розкаявся. Також, у суді йому сказали, що є письмові пояснення свідків, вказаних у протоколі з приводу того, що він відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, а тому його вина повністю доведена. 
Вказує і на те, що в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров’я для проходження огляду на стан сп’яніння.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Враховуючи викладене, скаржник вважає постанову суду першої інстанції безпідставною і незаконною, оскільки досліджені судом докази не підтверджують факт вчинення ним адміністративного правопорушення.
Перевіривши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення правопорушника ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Дем`яненко Т.О.,які просили задовольнити апеляційну скаргу, скасувати постанову суду та закрити провадження по справі, допитавши в суді апеляційної інстанції інспектора поліції Дем`яненко О.В., який підтвердив обставини складання адміністративного протоколу, вивчивши матеріали адміністративної справи, переглянувши долучений до протоколу відеозапис вказаної події та перевіривши доводи апеляції вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не  підлягає з таких підстав.
Згідно із вимогами ст. 245 КУпАП районний суд всебічно, повно і об`єктивно дослідив всі обставини справи, та правильно дійшов висновку про наявність в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Так, диспозицією частини першої статті 130 КУпАП встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого сп`яніння, чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або що до вживання лікарських препаратів що, що знижують увагу та швидкість реакції.
Будучи допитаним в судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 заперечив свою винуватість у вчиненні зазначеного правопорушення і пояснив, що він дійсно 08.03.2020 близько 18.00 год рухався на своєму автомобілі «ВАЗ 21150» по вул. Бєляєва с. Верблюжка Новгородківського району від своєї матері до себе додому і його автомобіль зламався, а тому він закрив його і пішов додому. Близько 22.00 год поїхав на велосипеді до автомобіля перевірити чи дійсно закрив двері автомобіля. Коли під`їхав до автомобіля та відкрив водійську дверку, до нього під`їхав патрульний автомобіль. На вимогу поліцейських він надав їм документи. При перевірці документів, працівники поліції повідомили його про те, що у нього є явні ознаки алкогольного сп`яніння та запропонували пройти на місці огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер» на що він відмовився. Проїхати до лікарні поліцейські не пропонували. Потім поліцейські зупинили автомобіль «Таврію» з двома свідками чоловіком і жінкою, у присутності яких запропонували йому пройти такий огляд, але він також відмовився. Після цього поліцейські вилучили у нього водійське посвідчення та сказали, що суд буде вирішувати чи позбавляти його права керування чи ні. Ніяких документів поліцейські при ньому не складали. Після цього він на велосипеді поїхав додому, а автомобіль залишився стояти до ранку на вул. Бєляєва. У судовому засіданні районного суду вину у скоєному він не визнав. Копію постанови районного суду отримав лише через тиждень після розгляду справи.
Допитаний в апеляційному суді поліцейський ОСОБА_2 пояснив, що 08.03.2020 він з напарником були в наряді і проводили патрулювання на службовому автомобілі «SKODA» в с. Верблюжка  Новгородківського району.Коли вони рухались у центрі села по вул. Бєляєва, їх зупинив їх колега, який був не на службі та повідомив, що бачив невідомого чоловіка на автомобілі «ВАЗ 21150» темного кольору, який знаходиться у нетверезому стані. Проїхавши близько одного кілометра, вони побачили як рухався вказаний автомобіль та зупинили його за допомогою сирени та проблискових маячків. Під час спілкування з водієм він почув від нього різкий запах алкоголю, тому запропонував йому пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, на що останній відмовився. Потім вони зупинили двох свідків хлопця та дівчину, які рухались на автомобілі «Таврія» та в їх присутності знову запропонували йому пройти такий огляд, але він також відмовився. Після цього відібрали пояснення у вказаних свідків та склали на водія ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, який оголосили водію, але він відмовився його підписувати та висловлювався на їх адресу нецензурною лайкою. Також, пропонували йому знайти тверезого водія щоб відігнати автомобіль додому, але він відмовлявся та сказав, що буде спати в автомобілі. Тому він сам сів за кермо його автомобіля та відвіз  ОСОБА_1 до додому. Після служби він здав протокол і пояснення свідків до чергової частини, а відео з нагрудної камери скинув на комп`ютер, який знаходиться у кабінеті патрульного реагування.
Перевіривши матеріали справи та дослідивши зібрані по справі докази, апеляційний суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст. 245, 251 КУпАП районний суд об`єктивно з`ясував всі обставини даної справи і, врахувавши досліджені по справі докази, правильно дійшов висновку про наявність в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки останній порушив вимоги п. 2.5  Правил дорожнього руху України і його вина повністю підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії  ОБ № 109524від 08.03.2020 (а.с.3); письмовимипоясненнями свідків ОСОБА_3  та ОСОБА_4 з яких вбачається, що  ОСОБА_1 в їх присутності відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп’яніння як за допомогою алкотестера «Драгер» так і в закладі охорони здоров`я (а.с.7-8), відеозаписом від 08.03.2020 з нагрудної камери поліцейського, який 16.06.2020 надійшов на адресу апеляційного суду з Новгородківського ВП ГУНП у Кіровоградській області та на якому зафіксовані обставини події 08.03.2020 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 109524стосовно  ОСОБА_1 . 
А тому, з урахуванням вищезазначених обставин справи, районний суд правильно обрав вид та розмір адміністративного стягнення, а саме у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, що є мінімально можливим, як видом, так і розміром адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, та за даних обставин справи, з урахуванням особи правопорушника, послужить його вихованню в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття та запобігання вчиненню ним нових правопорушень.
Ніяких порушень законодавства про адміністративні правопорушення, які б вплинули на правильність прийнятого місцевим судом рішення, та були б підставою для його скасування, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, та під час розгляду справи в суді першої інстанції, допущено не було.
Що стосується  доводів скаржника з приводу того, що він  на автомобілі не рухався, оскільки автомобіль зламався і він через деякий час приїхав на велосипеді, щоб перевірити чи закритий автомобіль, та що саме в цей час до нього під`їхали поліцейські, після розмови з якими він залишив автомобіль і поїхав велосипедом додому, то вони не відповідають фактичним обставинам справи, а тому суд не приймає їх до уваги, оскільки з переглянутого під час апеляційного розгляду даної справи відеозапису нагрудної камери поліцейського вбачається, що автомобіль ''ВАЗ 21150'', державний номер  НОМЕР_2 , був зупинений працівниками поліції і за його кермом знаходився саме  ОСОБА_1 , який перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння та який у присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, як на місці події так і в найближчому закладі охорони здоров`я, а також на відеозапису зафіксовано той факт, що після складання протоколу про адміністративне правопорушення, сам інспектор поліції ОСОБА_2 на автомобілі ОСОБА_1 привозить останнього додому, що спростовує доводи скаржника про те, що даний автомобіль був у несправному стані і залишався стояти до ранку на вул. Бєляєва.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що вищезазначені доводи апеляційної скарги є безпідставними та надані скаржником з метою його ухилення від адміністративної відповідальності, оскільки вина правопорушника повністю підтверджується матеріалами справи та дослідженими у судовому засіданні апеляційного суду доказами.
Інші доводи скаржника про порушення його процесуальних прав під час розгляду даної справи, суд також вважає безпідставними, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи і є такими, що не вплинули на об`єктивність розгляду судом даної справи та на правильність прийнятого по справі судового рішення. 
За таких обставин, районний суд правильно дійшов висновку про доведеність вини  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та обґрунтовано призначив йому вид та розмір стягнення в межах санкції вказаної статті, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для скасування постанови районного суду та закриття провадження у справі, як того просить скаржник у своїй апеляційній скарзі. 
Керуючись ст. 294 ч.8 п.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

                ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а постанову Новгородківського районного суду Кіровоградської областівід 01.04.2020 про притягнення   ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП - залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя підпис

З оригіналом згідно:        

Суддя Кропивницького 
апеляційного суду Ремез П.М.