Ухвала
 
04 червня 2020 року
м. Київ
 
справа № 183/5818/16
провадження № 61-5370ск20 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., розглянув касаційну скаргу фермерського господарства «Приват-Агро», яка підписана представником Кумченком В`ячеславом Юрійовичем, на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2017 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до фермерського господарства «Приват-Агро», третя особа - Новомосковська міська рада Дніпропетровської області, про розірвання договору оренди земельної ділянки та за зустрічним позовом фермерського господарства «Приват-Агро» до ОСОБА_1 , третя особа - Перещепинська міська рада Новомосковського району Дніпропетровської області, про визнання права на оренду земельної ділянки,   
 
ВСТАНОВИВ:
 
Фермерське господарство «Приват-Агро» (далі - ФГ «Приват-Агро», товариство) 18 березня 2020 року засобами поштового зв`язку подало до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником Кумченком В. Ю., на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2017 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 вересня 2019 року з пропущенням, передбаченого частиною першою статті 390 ЦПК України строку на касаційне оскарження, оскільки останнім днем строку на касаційне оскарження було 25 жовтня 2019 року. 
У касаційній скарзі ФГ «Приват-Агро» порушувало питання про поновлення строку на касаційне оскарження, мотивуючи тим, що 28 листопада 2019 року вже подавалась касаційна скарга, яка містила клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження з підстав того, що повний текст оскарженої постанови отримано 29 жовтня 2019 року. В подальшому, ухвалою Верховного Суду від 05 грудня 2019 року указані підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнано неповажними, оскільки вони не були підтверджені будь-якими доказами, а касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. На виконання ухвали Верховного Суду від 05 грудня 2019 року ФГ «Приват-Агро» було повідомлено суду про відсутність інших способів підтвердження отримання повного тексту оскарженої постанови саме 29 жовтня 2019 року, оскільки у матеріалах справи перед поданням касаційної скарги не було виявлено належних доказів отримання поштового відправлення, а інші способи підтвердження отримання рішення не були та не могли бути доступні на момент надіслання касаційної скарги.
 
Також, ФГ «Приват-Агро» наголошувало суду, що за недолучення судом документу щодо отримання поштового відправлення до матеріалів справи, особа, яка подала касаційну скаргу, не може нести відповідальність та не може бути позбавленою права на судовий захист. Однак, ухвалою Верховного Суду від 24 грудня 2019 року касаційну скаргу ФГ «Приват-Агро» було повернуто. В подальшому, ФГ «Приват-Агро» звернулось до Верховного Суду із повторною касаційною скаргою, яку ухвалою 04 лютого 2020 року було залишено без руху для надання належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження. На виконання ухвали Верховного Суду від 04 лютого 2020 року ФГ «Приват-Агро» було надано лист апеляційного суду від 17 лютого 2020 року на підтвердження отримання постанови апеляційного суду 29 жовтня 2019 року та надано оригінал платіжного доручення від 11 грудня 2019 року. Однак, ухвалою Верховного Суду від 02 березня 2020 року касаційну скаргу повернуто, оскільки ухвалою Верховного Суду від 27 січня 2020 року задоволено клопотання ФГ «Приват-Агро» про повернення судового збору за платіжним дорученням від 11 грудня 2019 року. ФГ «Приват-Агро» зазначає, що не зверталося до Державної казначейської служби з проханням повернути судовий збір, а відповідно суму судового збору йому не повернуто. Особа, яка подала касаційну скаргу, у касаційній скарзі посилається на те, що строк на подання касаційної скарги порушено не з його вини, а тому просить урахувати указані обставини та поновити строк на касаційне оскарження.
 
Однак, ФГ «Приват-Агро» не обґрунтовувало те, чому товариство не виконало вимоги ухвали суду про залишення його попередніх двох касаційних скарг без руху. 
 
Ухвалою Верховного Суду від 08 квітня 2020 року указані ФГ «Приват-Агро» підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнано неповажними, а касаційну скаргу залишено без руху та встановлено строк для надання особі, яка подала касаційну скаргу, права звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження з наведенням інших підстав для його поновлення та подавши відповідні докази, а також для усунення інших недоліків.
 
У травні 2020 року на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 08 квітня 2020 року ФГ «Приват-Агро» подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження. 
 
Заява мотивована тим, що на виконання ухвали Верховного Суду від 05 грудня 2019 року щодо надання доказів на підтвердження отримання постанови апеляційного суду 29 жовтня 2019 року ФГ «Приват-Агро» було позбавлене можливості надати конверт, у якому надійшла оскаржена постанова апеляційного суду, оскільки його було втрачено, а своїм зверненням до суду про надання відповідної інформації відповідач вважає ознайомлення з матеріалами справи з метою знайти належні докази отримання ним поштового відправлення, які обов`язково повинні міститися в матеріалах справи. Однак, належні докази отримання поштового відправлення, які мали б бути долучені до матеріалів справи саме судом, при ознайомленні із матеріалами справи 28 листопада 2019 року виявлено не було. Тому, на думку ФГ «Приват-Агро», не можна говорити про його безвідповідальність щодо виконання вимоги ухвали Верховного Суду від 05 грудня 2019 року щодо надання доказів отримання копії постанови апеляційного суду. 
 
ФГ «Приват-Агро» зазначає, що вчинило залежні від нього дії для з`ясування отримання постанови апеляційного 29 жовтня 2019 року, проте з вини судових працівників, які вчасно не додали потрібної інформації до матеріалів справи, відповідач не зміг отримати такої інформації та вважав, що така інформація навіть судом на той час не з`ясована. Тому ФГ «Приват-Агро» було повідомлено Верховному Суду про відсутність інших способів підтвердження дати отримання оскарженої постанови. Також заявником було наголошено, що за недолучення судовим органом такого документу до матеріалів справи та у разі його відсутності в матеріалах справи, заявник не може нести відповідальність та не може бути позбавленим законного права на судовий захист. Окрім цього, після повернення першої касаційної скарги ухвалою Верховного Суду від 24 грудня 2019 року, ФГ «Приват-Агро», за відсутності доступу до будь-яких належних доказів отримання постанови апеляційного суду, було змушено звернутися до Верховного Суду з касаційною скаргою повторно та зазначити підставою пропуску строку на касаційне оскарження неотримання оскарженої постанови взагалі. Після залишення ухвалою Верховного Суду від 04 лютого 2020 року повторної касаційної скарги без руху, ФГ «Приват-Агро» було надіслано до судів першої та апеляційної інстанції відповідні запити та листом апеляційного суду від 17 лютого 2020 року було підтверджено отримання постанови апеляційного суду 29 жовтня 2019 року. Однак, таке підтвердження здійснено із застосуванням реєстру відправки рекомендованої кореспонденції апеляційного суду, до якої заявник доступу не мав та не міг іншим чином раніше підтвердити факт отримання оскарженої постанови. З посиланням на рішення Європейського суду з прав людини ФГ «Приват-Агро» просить поновити строк на касаційне оскарження постанови Дніпровського апеляційного суду від 25 вересня 2019 року.
 
Європейський суд з прав людини зауважив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року). Внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (SHISHKOV v. RUSSIA, № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року). 
 
Аналіз наданих пояснень на обґрунтування пропуску строку звернення до суду касаційної інстанції зі скаргою свідчить, що вказані підстави не можна вважати поважними з наступних підстав. ФГ «Приват-Агро» не обґрунтовано те, чому товариством не виконано вимоги ухвал Верховного Суду від 05 грудня 2019 року та від 04 лютого 2020 року про залишення його попередніх двох касаційних скарг без руху. Посилання ФГ «Приват-Агро» про те, що оскільки при ознайомленні із матеріалами справи 28 листопада 2019 року перед поданням касаційної скарги, у справі були відсутні докази на підтвердження отримання ним оскарженої постанови 29 жовтня 2019 року, а тому товариство не могло іншим чином раніше підтвердити факт отримання оскарженої постанови, аніж у лютому 2020 року при направленні запиту до судів першої та апеляційної інстанції, є необґрунтованими. Оскільки, вказані у клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження відомості свідчать про те, що ФГ «Приват-Агро» з моменту залишення першої касаційної скарги ухвалою Верховного Суду від 05 грудня 2019 року до залишення без руху ухвалою Верховного Суду від 04 лютого 2020 року повторно поданої касаційної скарги товариством не вчинено жодних дій щодо надання суду будь-яких доказів на підтвердження отримання ним оскарженої постанови 29 жовтня 2019 року. ФГ «Приват-Агро» не було позбавлене можливості звернутися з відповідними запитами щодо надання інформації про отримання оскарженої постанови до судів першої та апеляційної інстанції раніше (при усуненні недоліків першої касаційної скарги чи при поданні повторної касаційної скарги). Окрім цього, навіть отримавши у лютому 2020 року докази на підтвердження отримання оскарженої постанови 29 жовтня 2019 року (відповідь Дніпровського апеляційного суду від 17 лютого 2020 року № 04.4-57/48/2020 на електронний запит представника ФГ «Приват-Агро» від 12 лютого 2020 року щодо отримання ним копії оскарженої постанови 29 жовтня 2019 року), товариство не виконало у повному обсязі вимоги ухвали Верховного Суду від 04 лютого 2020 року щодо сплати судового збору, надавши суду квитанцію, згідно якої судовий збір вже було повернуто ухвалою Верховного Суду від 27 січня 2020 року.    
 
Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).
 
Європейський суд з прав людини зауважив, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання (MPP GOLUB v. UKRAINE, № 6778/05, ЄСПЛ, від 18 жовтня 2005 року).
 
Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).
 
Відповідно до частини третьої статті 393, пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними. 
 
Таким чином, оскільки наведені ФГ «Приват-Агро» у клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2017 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 вересня 2019 року є неповажними, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
 
Керуючись статтями  260, 393, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити фермерському господарству «Приват-Агро» у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2017 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до фермерського господарства «Приват-Агро», третя особа - Новомосковська міська рада Дніпропетровської області, про розірвання договору оренди земельної ділянки та за зустрічним позовом фермерського господарства «Приват-Агро» до ОСОБА_1 , третя особа - Перещепинська міська рада Новомосковського району Дніпропетровської області, про визнання права на оренду земельної ділянки.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                               В. І. Крат
 
                                                                                                        І. О. Дундар 
 
                                                                                                        Є. В. Краснощоков