Ухвала
іменем України 
28 квітня 2020 року
м. Київ
справа № 635/777/19
провадження № 51-2012 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду  у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Харківського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року щодо нього,
встановив:
За вироком Харківського районного суду Харківської області від 30 серпня 2019 року  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України (далі – КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, частиною 2 статті 289 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі частини 1 статті 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Відповідно до статті 75 КК ОСОБА_4 звільнений від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 3 роки та покладенням на нього обов`язків, передбачених статтею 76 цього Кодексу.
Розглядаючи апеляційну скаргу прокурора, суд апеляційної інстанції 11 лютого           2020 року постановив свій вирок, яким вирок Харківського районного суду Харківської області від 30 серпня 2019 року в частині призначеного ОСОБА_4 покарання скасував. ОСОБА_4 призначив покарання за частиною 2 статті 185 КК у виді позбавлення волі на строк 4 роки, частиною 2 статті 289 КК у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.
Відповідно до частини 1 статті 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.
Строк покарання ОСОБА_4 ухвалено обчислювати з моменту фактичного виконання вироку. 
 
Постановлено виключити з мотивувальної частини вироку вказівку суду про визнання обставиною, що пом`якшує покарання – часткове відшкодування заподіяної шкоди.
В решті вирок районного суду залишено без зміни. 
У касаційній скарзі засуджений, посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та його особі внаслідок суворості, просить застосувати до нього положення статей 69, 75 КК.
 
Перевіривши касаційну скаргу засудженого на відповідність вимогам статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), Суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.
 
Так, відповідно до вимог частини 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК. Також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК, та застереження щодо участі особи в касаційному розгляді.
Згідно із частиною 1 статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є:  істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. 
Зокрема, у касаційній скарзі засуджений просить пом`якшити призначене йому покарання шляхом застосування положень статей 69, 75 КК, однак не наводить належні доводи такої позиції та обґрунтувань можливості його виправлення без ізоляції від суспільства.
Тобто, у касаційній скарзі засуджений має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, які, на його думку, допущено судами першої та апеляційної інстанцій при їх постановленні, навести конкретні докази і аргументи на обґрунтування кожної позиції.
 
До того ж, відповідно до статті 436 КПК, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:
 - залишити судове рішення без змін, а касаційну скаргу – без задоволення;
 - скасувати судове рішення та призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції.
 - скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження
 - змінити судове рішення.
Однак засуджений у касаційній скарзі просить застосувати до нього положення             статей 69, 75 КК та постановити справедливий вирок, однак такі вимоги неконкретизовані та викладені не у відповідності до статті 436 КК.
Крім того, касаційну скаргу засудженого адресовано до Верховного Суду України, тоді як відповідно до пункту 21 частини 1 статті 3 КПК (в редакції Закону України  від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів») судом касаційної інстанції є Верховний Суд. 
Таким чином, недодержання засудженим вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху. 
 
З урахуванням наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд        
 
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Харківського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року щодо нього залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання нимухвали. 

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

            Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:
 
ОСОБА_1                                                  ОСОБА_2                       ОСОБА_3