КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД  

 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
 
25 травня 2020 року                                                                                             м. Київ
 
Суддя Київського апеляційного суду                                  Васильєва М.А., 
за участю:
захисника                                                                                                      Домітращук І.М.
перекладача                                                                                                 Ющенко І.О.  
особи, яка притягнута до
адміністративної відповідальності,                                                              ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника Шведи Олега Володимировича в інтересах ОСОБА_2 на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 15 листопада 2019 року, якою 
ОСОБА_2 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
В С Т А Н О В И Л А:
Постановою суду ОСОБА_3 визнаний винуватим в тому, що 20 жовтня 2019 року приблизно о 17.17 год. в м. Києві, по вул. Верховинна, 88, керував автомобілем «Форд», державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 (а) ПДР України.
 
Не погоджуючись з постановою суду, захисник Шведа О.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, прийняти нову постанову якою провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі захисник вказує на те що оскаржувана постанова прийнята судом першої інстанції передчасно, за неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального та матеріального права.
Так апелянт зазначає, що в порушення вимог ст. 268 КУпАП ОСОБА_3 не був забезпечений перекладачем,  відповідно судом не було забезпечено належний переклад судового провадження, що привело як до спотвореного розуміння змісту поставлених особі запитань, так і спотвореного розуміння відповідей останнього. Апелянт наголошує на тому, що висновок суду ґрунтується на невірному тлумаченні слів ОСОБА_3 , оскільки останній не визнавав своєї вини та пояснив, що спиртні напої вживав напередодні, тобто, в день поїздки алкогольних напоїв не вживав, а відтак, вважав себе тверезим.
Також, на переконання захисника, в матеріалах справи відсутні докази факту керування транспортним засобом. Захисник акцентує увагу на тому, що з відеозапису, приєднаного до матеріалів справи, не вбачається, що ОСОБА_3 керував транспортним засобом, а також дане відео містить лише фрагмент спілкування працівників патрульної поліції з особою, що є порушенням норм, передбачених Інструкцією від 3 лютого 2016 року № 100, оскільки таке спілкування мало б бути зафіксовано безперервно. Так, як наголошує захисник, з фрагменту відео, який міститься в матеріалах справи та який розпочинається20 листопада 2019 року о 16:54, вбачається відсутність безперервної відеозйомки спілкування працівника УПП та ОСОБА_3 , оскільки відео розпочинається з того, що ОСОБА_2 стоїть біля автомобіля на узбіччі, а працівник УПП ОСОБА_5 зазначає, що «зараз буде пропонуватися водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння», а сама подія керування та зупинки транспортного засобу не зафіксовані. Крім цього, на відео присутні особи, яких працівник поліції називає свідками, хоча відомості про цих осіб відсутні у протоколі про адміністративне правопорушення. Також з відео вбачається, що особа відмовлявся пройти огляд на стан сп`яніння на місці та пропонує направитись до лікарні. На цьому відеофіксація події завершується 20 жовтня 2019 року о 16.57, натомість протокол про адміністративне правопорушення складено 20 жовтня 2019 року о 18.20, що позбавляє можливості відтворити обставини події з 16.57 год. до часу складення протоколу (1 година 23 хв.).
Одночасно  захисник звертає увагу суду на наявність у матеріалах справи тесту на стан сп`яніння за допомогою приладу «Drager», згідно з яким 20 жовтня 2019 року о 17.13 год. за адресою м. Київ, вул. Верховинна, 88, працівником поліції ОСОБА_5 проведено тестування на вміст алкоголю в організмі ОСОБА_1 результат - 0,56 проміле. Попри наявність в матеріалах справи  результатів огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Drager», який, нібито, вказує на проходження огляду ОСОБА_1 на місці, в матеріалах справи відсутній акт огляду останнього на стан сп`яніння, який повинен був долучатися до протоколу. Захисник наголошує на тому, що ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці, а тому результати приладу «Драгер» не є належним та допустимим доказом у даному провадженні.
Окрім того, в матеріалах справи відсутнє направлення для проходження відповідного медичного огляду. Також апелянт наголошує, що матеріали справи не містять доказів відео зйомки, що підтверджують факт проходження медичного огляду особою.
 
Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та його захисника на підтримку апеляційної скарги, опитавши працівника поліції ОСОБА_5 , дослідивши наявні у справі докази, апеляційний суд доходить наступного висновку. 
 
Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
 
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
 
Проте, всупереч вимогам вказаних правових норм, судом першої інстанції не було в повному обсязі з`ясовані всі обставини справи, в зв`язку з чим, постанова суду не може бути визнана законною та обґрунтованою і підлягає скасуванню.
 
Серед іншого положеннями ст.268 КУпАП встановлено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача.
 
Водночас, згідно з абз.4 п.12 р. ІІ «Інструкція з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», затвердженої Наказом МВС України №1376 від 6 листопада 2015 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2015 року за № 1496/27941, у разі якщо особа, стосовно якої складається протокол про адміністративне правопорушення, не володіє українською мовою, протокол про адміністративне правопорушення складається за участю перекладача.
 
Під час апеляційного розгляду встановлено,  що ОСОБА_2 не володіє українською мовою, йому не зрозумілий зміст складених щодо нього документів. При цьому з відеозапису, долученому до матеріалів справи працівником поліції, вбачається, що працівник поліції при пропозиції ОСОБА_8 пройти огляд на стан сп`яніння при спілкуванні з останнім переходить з української мови на російську. 
Проте, відповідно до матеріалів провадження протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 300786 від 20 жовтня 2019 року за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 працівниками поліції складений українською мовою. Під час формування матеріалів справи документи складені також української мовою. Проте,  всупереч вимогам абз.4 п.12 р. ІІ «Інструкція з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», перекладача у справі залучено не було.
 
У суді першої інстанції ОСОБА_8 також не було надано можливості виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача.
 
За таких обставин слушними є доводи апеляційної скарги про порушення  права ОСОБА_1 на захист через відсутність перекладача.
 
Під час апеляційного розгляду з пояснень ОСОБА_1 та працівника поліції ОСОБА_5 встановлено, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції  у зв`язку з тим, що покажчик повороту в автомобілі, яким керував ОСОБА_3 ,  був червоного кольору. Під час перевірки документів виявлено відсутність реєстраційних документів на автомобіль. За результатами перевірки працівниками поліції належності автомобіля встановлено, що автомобіль належав  
ОСОБА_9 пояснив під час апеляційного розгляду працівник поліції ОСОБА_5 , при спілкуванні з ОСОБА_2 він відчув від останнього легкий запах чи то одеколону, чи спиртного. З метою перевірки для себе, в тестовому режимі,  він запропонував пройти ОСОБА_8 огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер». Останній погодився. Провівши огляд водія за допомогою алкотестеру «Драгер» без свідків, він побачив, що результат перевищує 0,2 проміле. Запропонував водію пройти огляд за допомогою приладу «Драгер» в присутності свідків.  Водій спочатку погодився, але в присутності свідків відмовився та погодився пройти огляд у медичній установі. Водія повезли до медичної установи, де було встановлено, що ОСОБА_3 перебуває у стані алкогольного сп`яніння.  Огляд водія проводився у його ( ОСОБА_11 ) присутності. ОСОБА_3 зазначив, що випив напередодні. Під час спілкування з водієм, на його ( ОСОБА_11 ) думку, останній не потребував перекладача, йому все роз`яснювалось зрозумілою йому мовою, там, де водій не розумів українську, йому роз`яснювалось російською. Після проведення медичного огляду щодо ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП.
 
ОСОБА_3 під час апеляційного розгляду, заперечуючи частково проти пояснень ОСОБА_5 , вказав на те, що він їхав на автомобілі на зустріч із друзями в парк, де його очікувала дружина. По дорозі був зупинений працівниками поліції, які оглянули його, машину та речі, які знаходилися в машині. Він сказав, що їде на зустріч в парк. Поїхав в парк. Працівники поліції його супроводжували до парку. В парку його зупинили. Причиною зупинки, наскільки він зрозумів зі слів працівників поліції, була невідповідність кольору фар. Він не погодився, але йому сказали, що вилучать водійськи права та складуть протокол. Він заперечив. Як йому пояснили, треба заплатити штраф. Він погодився, але не погоджувався, що заберуть водійські права. В парку працівник поліції запропонував йому пройти огляд на приладі. Він не заперечував, пройшов огляд. Свідків при цьому не було. Поліцейський сказав, що у нього стан сп`яніння, проти чого він заперечував. Після цього поліцейський запропонував пройти огляд в присутності свідків. Він спочатку погодився, але потім відмовився та почав наполягати, щоб його повезли до лікарні. В лікарні його ніхто не оглядав, дали таку ж трубочку, в яку він дув перед цим, після чого дали підписати якісь документи. Що він підписував, йому невідомо. Після цього його привезли на те місце, звідки його забрали. В суді він вину не визнавав, але йому дали підписати якийсь папір та сказали, щоб він заплатив штраф. Розуміючи, що щось відбувається не так, він звернувся до адвоката, оскільки зрозумів, що сам себе захистити не зможе. 
 
З метою перевірки пояснень опитаних під час апеляційного розгляду осіб апеляційним судом  викликався для з`ясування обставин, на які посилається ОСОБА_3 , лікар з КМНКЛ «Соціотерапія», який проводив його огляд (ас. 48, 68, 79, 88), а також витребуваний акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 20 жовтня 2019 року № 008563, відповідно до якого лікарем ОСОБА_12 проводився огляд Мосаддада М . (ас. 56). 
Лікар до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до  копії акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 20 жовтня 2019 року № 008563 лікарем проведено обстеження ОСОБА_1 та встановлено, що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння. В акті зазначено про те, що результат обстеження ОСОБА_1 20 жовтня 2019 року о 18.15 год. за допомогою приладу Драгер 6820 ARKL-2587 - 0,48‰, від обстеження через 20 хв. відмовився. 
ОСОБА_14 в суді апеляційної інстанції заперечив обставини, викладені в акті огляду. 
                
Одночасно апеляційним судом надсилався запит до Управління патрульної поліції у                 м. Києві про надання до суду відеозапису з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників поліції, однак, такі записи надані не були у зв`язку з тим, що з моменту фіксації пройшло більше 30 діб, а тому відеозаписи не збереглися (ас. 73). 
 
В матеріалах справи наявний роздрукований результат проходження ОСОБА_2 огляду на стан сп`яніння за допомогою алкотестеру «Драгер»,  який проведений працівником поліції ОСОБА_5 20 жовтня 2019 року о 17.13 год. (ас. 3), тобто, згідно з матеріалами справи огляд проведений ще до зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_2 . При цьому, всупереч вимог ст. 266 КУпАП, огляд проведений за відсутності свідків. 
 
Крім того,  всупереч вимог ст.. 265-2 КУпАП у  протоколі про адміністративне правопорушення відповідний запис про затримання  автомобіля та підстави такого затримання відсутні,  як і відсутні такі відомості в матеріалах справи.  У протоколі про адміністративне правопорушення наявний рукописний запис в графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення»: «на дам суди. на машине сегодня не буду ехат, пока не станут презвин, машину оставласт на место остановка» (мовою оригіналу)(ас. 1). Як пояснив під час апеляційного розгляду ОСОБА_3 , вказаний  запис був зроблений під диктовку працівників поліції. 
 
Оцінюючи наявні у справі докази в їх сукупності, апеляційний суд доходить наступного висновку. 
 
Так, хоча особа за національним законом притягується до адміністративної відповідальності, виходячи з прецедентної практики ЄСПЛ, їй пред`явлено «кримінальне обвинувачення» у його автономному розумінні ЄСПЛ, яке повинно тлумачитися в світлі трьох критеріїв, а саме з урахуванням кваліфікації розгляду з точки зору внутрішньодержавного законодавства, його сутності і характеру, суворості потенційного покарання (пункт 51 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Михайлова проти Російської Федерації»).
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року                  № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових принципах, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.
Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовій позиції ЄСПЛ, який у своєму рішенні «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998 року визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації No R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, у тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обов`язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.
 
Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення с будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа] встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
 
Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності.
 
При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
 
Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
            
З огляду на встановлені  під час апеляційного розгляду справи порушення, допущені працівниками поліції ще на стадії складання протоколу про адміністративне правопорушення та формуванні матеріалів справи, в т.ч. й права на захист особи, щодо якої складений протокол про адміністративне правопорушення, відсутність належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_2 правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду, враховуючи те, що Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено рішення суду в разі недоведеності винуватості особи  у вчиненні адміністративного правопорушення, апеляційний суд доходить висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого  ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому апеляційна скарга підлягає до задоволення, постанова суду - скасуванню  із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого  ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, - 
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника Шведи Олега Володимировича в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити.
 
Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 15 листопада 2019, якою ОСОБА_2 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік- скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. 
 
Постанова оскарженню не підлягає.

         Суддя
Київського апеляційного суду                                                                                                      М.А. Васильєва