ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/3985/17                                                                     Суддя (судді) першої інстанції: Кузьменко В.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  12 травня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді                                 Оксененка О.М.,
суддів:                                                       Лічевецького І.О.,
                                                            Мельничука В.П.,

При секретарі:                               Пономаренко О.В.,

За участю:                                           представника відповідача Бахір Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру України на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 березня 2020 року за розглядом заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про невиконання судового рішення та застосування заходів в порядку судового контролю у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Державної служби  з питань геодезії, картографії та кадастру України про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної служби  з питань геодезії, картографії та кадастру України, в якому просили: 
1) визнати, що відповідач порушив конституційні права позивачів на отримання обґрунтованої відповіді (достовірної і повної інформації), які гарантовані статтями 32, 34 і 40 Конституції України і статтею 8 Конвенції; 
2) визнати, що відповідач не діяв обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, оскільки не вчинив дій щодо перевірки земельно-кадастрових документів земельних ділянок позивачів згідно інформації, представленої у їх заявах №01/06 від 24 червня 2016 року і №02/08 від 07 серпня 2016 року, та надав неповну і суперечливу інформацію; 
3) визнати, що тривалі протиправні дії структурних підрозділів і керівництва відповідача, які унеможливлюють позивачам мирне володіння і розпорядження своєю землею, мають ознаки їх дискримінації за майновим станом, що є порушенням їх прав і свобод, гарантованих статтею 24 Конституції України, статтею 14 Конвенції і статтею 1 Протоколу №12 до Конвенції; 
4) встановити чинність: державного акта на земельну ділянку площею 0,1000 га з кадастровим номером 4610137200:06:002:0001, надану для обслуговування житлового будинку (власники гр. ОСОБА_3 , гр. ОСОБА_4 ), зареєстрованого 17 травня 2005 року у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01:05:438:00939; державного акта на земельну ділянку площею 0,1123 га з кадастровим номером 4610137200:06:002:0003, надану для ведення садівництва (власник гр. ОСОБА_3 ), зареєстрованого 15 січня 2003 року у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №1147; державного акта на земельну ділянку площею 0,1124 га з кадастровим номером 4610137200:06:002:0009 надану для ведення садівництва (власник гр. ОСОБА_4 ), зареєстрованого 09 вересня 2004 року у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01:04:438:00852; 
5) зобов`язати відповідача провести перевірку (з використанням незалежного структурного підрозділу) наявних у Відділі Держгеокадастру у міста Львові земельно-кадастрових документів земельних ділянок, що розташовані в межах вулиць Лісна і Піскова, за результатами якої: підтвердити або обґрунтовано заперечити наявність документів (Державних актів, Поземельних книг тощо; зареєстрованих або не зареєстрованих у Державному земельному кадастрі) щодо земельної ділянки/ділянок з адресою місцезнаходження АДРЕСА_1 , координати якої/яких відрізняються від координат земельних ділянок з кадастровими номерами 4610137200:06:002:0001, 4610137200:06:002:0002, 4610137200:06:002:0003, 4610137200:06:002:0004, 4610137200:06:002:0009, земельно-кадастрові дані яких представлені у листі відповідача №К0-3717/0-0.21-2690/6-16 від 20 липня 2016 року та відповідають державним актам, додаткам (14-17, 19, 22); підтвердити або обґрунтовано заперечити наявність документів (Державних актів, Поземельних книг тощо; зареєстрованих або не зареєстрованих у Державному земельному кадастрі) щодо земельної ділянки/ділянок з адресою місцезнаходження АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 , координати якої/яких накладаються або співпадають з координатами земельних ділянок з кадастровими номерами 4610137200:06:002:0001, 4610137200:06:002:0002, 4610137200:06:002:0003, 4610137200:06:002:0004, 4610137200:06:002:0009, адресою місцезнаходження яких є АДРЕСА_1 ; результати перевірки з відповідним обґрунтуванням (зазначенням підстав реєстрації і наданням копій відповідних документів у випадку виявлення ділянок із вказаними ознаками) вислати позивачам рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 травня 2018 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 24 липня 2018 року, закрито провадження в адміністративній справі №826/3985/17 в частині позовних вимог про встановлення чинності: державного акта на земельну ділянку площею 0,1000 га з кадастровим номером 4610137200:06:002:0001, надану для обслуговування житлового будинку (власники гр. ОСОБА_3 , гр. ОСОБА_4 ), зареєстрованого 17 травня 2005 року у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01:05:438:00939; державного акта на земельну ділянку площею 0,1123 га з кадастровим номером 4610137200:06:002:0003, надану для ведення садівництва (власник гр. ОСОБА_3 ), зареєстрованого 15 січня 2003 року у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №1147; державного акта на земельну ділянку площею 0,1124 га з кадастровим номером 4610137200:06:002:0009 надану для ведення садівництва (власник гр. ОСОБА_4 ), зареєстрованого 09 вересня 2004 року у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01:04:438:00852.
Постановою Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишено без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 травня 2018 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 24 липня 2018 року - без змін.
При цьому, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 травня 2018 року у справі №826/3985/17, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2018 року, адміністративний позов ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задоволено частково, визнано протиправними дії Держгеокадастру, які виразилися у наданні неповної відповіді на заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 24 червня 2016 року №01/06, 07 серпня 2016     року №02/08 та від 19 вересня 2016 року №01/09; зобов`язано Держгеокадастр повторно розглянути заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 24 червня 2016 року №01/06, 07 серпня 2016 року №02/08 та від 19 вересня 2016 року №01/09 та надати на них обґрунтовані та повні відповіді з урахуванням висновків суду; в іншій частині адміністративного позову відмовлено.
На виконання рішення від 22 травня 2018 року Окружний адміністративний суд міста Києва 25 вересня 2019 року видав позивачам виконавчі листи.
У подальшому, на адресу суду від позивачів надійшла заява, в якій останні просили: 1) визнати протиправними дії відповідача щодо невиконання ним рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 травня 2018 року у справі №826/3985/17; 2) зобов`язати відповідача виконати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 травня 2018 року у справі №826/3985/17 в повному обсязі, а також надати позивачам обґрунтовані та повні відповіді по інших питаннях їх заяви-скарги від 18 січня 2019 року №01/01; 3) задовольнити заяву позивачів від 27 лютого 2019 року про встановлення судового контролю за виконанням рішення від 22 травня 2018 року у справі №826/3985/17; 4) задовольнити клопотання позивачів від 27 лютого 2019 року про звільнення від сплати судового збору.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 листопада 2019 року заяву ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України задоволено частково. Визнано протиправними дії Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру України щодо невиконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 травня 2018 року у справі №826/3985/17; повідомлено Держгеокадастр про необхідність вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону, а саме виконати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 травня 2018 року; зобов`язано Держгеокадастр повідомити Окружний адміністративний суд міста Києва про вжиті заходи у 10-денний термін з дня набрання даною ухвалою законної сили; встановлено строк у десять днів з дня набрання даною ухвалою законної сили для подання звіту про виконання рішення; попереджено Держгеокадастр про можливість застосування заходів, передбачених частиною другою статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України.
02 грудня 2019 року на виконання вказаної ухвали відповідачем подано до суду звіт про виконання судового рішення, до якого долучено копії листів про розгляд звернень позивачів.
16 грудня 2019 року до суду надійшла заява ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , у якій позивачі просили: 
1) визнати, що Держгеокадастром не виконано рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 травня 2018 року у справі №826/3985/17 щодо надання обґрунтованих і повних відповідей на їх заяви від 24 червня 2016 року №01/06, 07 серпня 2016 року №02/08 та від 19 вересня 2016 року №01/09; 
2) у прийнятті звіту Держгеокадастру про виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 травня 2018 року у справі №826/3985/17 відмовити; 
3) встановити відповідачу новий строк для подання звіту про виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 травня 2018 року у справі №826/3985/17; 
4) накласти на керівника Держгеокадастру штраф у розмірі сорока прожиткових мінімумів для працездатних осіб за тривале ухилення суб`єкта владних повноважень від виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 травня 2018 року у справі №826/3985/17.
Вказана заява обґрунтована тим, що відповідачем не виконано рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 травня 2018 року у справі №826/3985/17, та доказів, які б свідчили про його виконання матеріали справи не містять.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 березня 2020 року заяву ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про невиконання відповідачем судового рішення та застосування заходів в порядку судового контролю задоволено частково.
Визнано звіт Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру України щодо виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 травня 2018 року у справі №826/3985/17 таким, що не підтверджує його виконання.
Накладено на керівника Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру України - ОСОБА_5 штраф у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 42 040 грн. (2102,00 х 20) за наслідками розгляду звіту про виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 травня 2018 року у справі №826/3985/17.
Половину штрафу у розмірі 21 020,00 грн. стягнуто на користь ОСОБА_3  та ОСОБА_4 , іншу половину у розмірі 21 020,00 грн. - на користь Державного бюджету України (отримувач коштів - УК у Печер.р-ні/Печерс.р-н/21081100, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38004897, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA118999980313090106000026007, код класифікації доходів бюджету: 21081100).
Встановлено Державній службі з питань геодезії, картографії та кадастру України строк в один місяць з дня набрання даною ухвалою законної сили для подання звіту про виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 травня 2018 року у справі №826/3985/17.
Попереджено керівника Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру України - ОСОБА_5 про те, що за правилами частини шостої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України з наступного дня після набрання ухвалою законної сили на суму заборгованості без додаткового рішення суду нараховується пеня у розмірі трьох відсотків річних з урахуванням індексу інфляції.
Попереджено керівника Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру України - ОСОБА_5 про те, що відповідно до частини сьомої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України сплата штрафу не звільняє від обов`язку виконати рішення суду і подати звіт про його виконання. Повторне невиконання цього обов`язку тягне за собою застосування наслідків, установлених частинами першою і другою цієї статті, але розмір нового штрафу при цьому збільшується на суму штрафу, який було або мало бути сплачено за попередньою ухвалою.
В іншій частині заяви відмовлено.
В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що Держгеокадастр при розгляді звернень  позивачів діяв добросовісно з дотриманням вимог законів.
Зазначає, що голова Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру України - ОСОБА_5 був призначений на вказану посаду лише 27.11.2019, згідно розпорядження №1138-р, відтак на час виникнення спірних правовідносин вказана особа не обіймала таку посаду, відтак останній не може нести відповідальність за неналежне виконання посадових обов`язків, які на момент виникнення спірних правовідносин не відносились до його повноважень.
У відзиві на апеляційну скаргу позивачами звернуто увагу, що суть апеляції зводиться про намагання відповідача переглянути судове рішення, яке набрало законної сили. Надані відповідачем листи не можуть вважатись належним виконанням судового рішення від 22.05.2018, яке набрало законної сили.
Вказує, що на момент винесення судом оскаржуваної ухвали керівником Держгеокадастру був ОСОБА_5, тому суд першої інстанції правомірно наклав штраф саме на цього керівника суб`єкта владних повноважень.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, заслухавши пояснення представника відповідача, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Задовольняючи частково заяву про застосування заходів в порядку судового контролю, суд першої інстанції виходив з того, що  оскільки зміст звіту про виконання судового рішення та листів від 28 листопада 2019 року №31-28-0.21-9802/2-19 та №31-28-0.21-9803/2-19 не узгоджується із висновками рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 травня 2018 року та суперечить змісту його резолютивної частини, так як не містить обґрунтованих та повних відповідей з урахуванням висновків суду, а тому вказані листи не можуть вважатись виконанням рішення суду.
Наведене вказує про наявність правових підстав для встановлення нового строку для подання звіту про виконання постанови та накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення.
Разом з тим, оскільки Кодексом адміністративного судочинства України не передбачено можливості відмови у прийнятті звіту про виконання судового рішення, заява позивачів у цій частині задоволенню не підлягає.
Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами положень статей 129 та 129-1 Конституції України обов`язковість рішень суду визначена як одна з основних засад судочинства. Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до частин другої та третьої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Крім того, статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
У силу вимог статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України.
Таким чином, накладення на керівника суб`єкта владних повноважень штрафних санкцій є заходом для забезпечення права громадян на судовий захист у разі невиконання рішення суду. Для того щоб накласти штраф на керівника суб`єкта владних повноважень, суд повинен встановити, що постанова не виконана та з`ясувати причини її невиконання.
Суд має право, але не зобов`язаний накладати штраф. Якщо під час судового розгляду цього питання буде встановлено, що посадова особа або орган, відповідальні за виконання постанови, діяли добросовісно, то саме лише невиконання постанови не містить складу правопорушення, за яке можлива юридична відповідальність у вигляді штрафу.
Тобто, обов`язковою умовою для накладення на керівника суб`єкта владних повноважень штрафу є встановлення для такого суб`єкта владних повноважень строку на подання звіту про виконання судового рішення та в подальшому неподання такого звіту у встановлений строк.
Специфіка застосування штрафної санкції полягає в тому, що вона накладається на керівника суб`єкта владних повноважень, яким не забезпечено виконання судового рішення у встановлений строк, встановлений судом та який є відповідальним за діяльність державного органу, який він очолює.
Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15 (адміністративне провадження № К/9901/5159/18) звернув увагу, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, пов`язані з невиконанням судового рішення в цій справі.
Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 у справі «Горнсбі проти Греції» Суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін.
З матеріалів справи вбачається, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 травня 2018 року зобов`язано Держгеокадастр повторно розглянути заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 24 червня 2016 року №01/06, 07 серпня 2016 року №02/08 та від 19 вересня 2016 року №01/09 та надати на них обґрунтовані та повні відповіді з урахуванням висновків суду.
Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції у даній справі виходив з того, що лист відповідача від 20 липня 2016 року на заяву позивачів від 24 червня 2016 року №01/06 не містить вичерпної відповіді на питання №3 заяви стосовно підстав втрати чинності державного акту на право власності на земельну ділянку від 09 вересня 2004 року на земельну ділянку площею 0,1124 га з кадастровим номером 4610137200:06:002:0009, про що зазначено у листі відповідача від 20 липня 2016 року.
Лист відповідача від 20 липня 2016 року також не містив причин не внесення даних про земельні ділянки позивачів, перелічені у заяві від 24 червня 2016 року №01/06, станом на 20 червня 2016 року до публічної електронної кадастрової карти України, а містить лише констатування факту внесення такої інформації станом на день формування відповіді на заяву від 24 червня 2016 року №01/06, що свідчить про неповну відповідь на питання №5-№8 заяви позивачів від 24 червня 2016 року №01/06.
Окрім того, лист відповідача від 07 вересня 2016 року на заяву позивачів від 07 серпня 2016 року №02/08 також не містить повних відповідей на усі викладені у заяві питання позивачів та належного обґрунтування відсутності відповідей на усі питання.
Так, лист відповідача від 07 вересня 2016 року не містить відповіді на питання №2 заяви від 07 серпня 2016 року, в якій позивачі просили підтвердити факт втрати чинності Державного акта права власності на земельну ділянку 0,1124 га (власник гр. ОСОБА_1 ) із кадастровим номером 4610137200:06:002:0009, зареєстрованого 09 вересня 2004 року у відповідній Книзі записів та повідомити позивачам правові підстави втрати чинності вищезазначеного акта із зазначенням всіх необхідних реквізитів наявних у таких випадках документів.
У той же час, у листі відповідача від 07 вересня 2016 року без належного обґрунтування наявна інформація протилежна інформації, яка містилася у листі відповідача від 20 липня 2016 року, а саме зазначено про чинність вищезазначеного державного акта від 09 вересня 2004 року, без належного обґрунтування зазначення у двох листах протилежної за змістом інформації.
Лист відповідача від 07 вересня 2016 року не містить також повної відповіді на питання №3 заяви позивачів від 07 серпня 2016 року №02/08, а зазначено лише, що в листі від 20 липня 2016 року надані відомості про земельні ділянки, які подавались Відділом Держгеокадастру у м. Львові до Державної податкової інспекції у м. Львові, зокрема, про їх площі та цільове призначення.
Крім того, в листі відповідача від 07 вересня 2016 року відсутня відповідь на питання №4 заяви позивачів від 07 серпня 2016 року №02/08, а міститься лише пропозиція позивачам скористатися офіційним веб-сайтом Держгеокадастру за відповідним посиланням.
При цьому, листи відповідача від 20 липня 2016 року, 07 вересня 2016      року та 20 жовтня 2016 року також не містять інформації про проведення перевірок, про які просили позивачі в своїх заявах від 24 червня 2016 року, 07 вересня 2016 року та 19 вересня 2016 року, або обґрунтування відсутності необхідності в проведенні таких перевірок.
Відтак, Окружний адміністративний суд міста Києва під час вирішення даної справи по суті дійшов до висновку, що відповідачем під час надання відповідей на заяви позивачів від 24 червня 2016 року, 07 серпня 2016 року та 19 вересня 2016 року порушено норми чинного законодавства в частині надання повної та достовірної інформації за заявами громадян та норми законодавства щодо строків розгляду заяв громадян.
02 грудня 2019 року Державною служою  з питань геодезії, картографії та кадастру України подано звіт про виконання вказаного рішення суду, у якому повідомлено про виконаня рішення суду та направлення позивачам належним чином обґрунтованих відповідей на поставлені запитання, зокрема листів від 28 листопада 2019 року №31-28-0.21-9802/2-19 та №31-28-0.21-9803/2-19.
Проаналізувавши вказаний звіт, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
У частині пункту 1 заяв позивачів від 07 серпня 2016 року №02/08 та від 19 вересня 2016 року №01/09, у якому останні просили перевірити і повідомити позивачів про всі наявні записи в Поземельних книгах ти інших реєстраційних земельно-кадастрових документах за період 2003 - 2006 років щодо земельних ділянок, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема про їх власників, користувачів, площі, внесені зміни та підстави внесення цих змін тощо, зокрема, перевірити документацію щодо ділянок із кадастровими номерами №№4610137200:06:002:0001, 4610137200:06:002:0003, а особливо 4610137200:06:002:0002, 461013200:06:002:0004 і 4610137200:06:002:0009, а можливо також іншими за вказаною вище адресою, наданий лист від 28 листопада 2019 року №31-28-0.21-9802/2-19 не містив інформації про всі наявні записи в Поземельних книгах щодо земельних ділянок, які знаходяться за адресою АДРЕСА_1 та про земельні ділянки із кадастровими номерами №4610137200:06:002:0002 та №461013200:06:002:0004 взагалі.
Щодо перевірки документації стосовно ділянок із кадастровими номерами №№4610137200:06:002:0001, 4610137200:06:002:0003, зокрема земельних ділянок з кадастровими номерами 4610137200:06:002:0002, 461013200:06:002:0004 і 4610137200:06:002:0009, відповідачем проінформовано позивачів, що перевіривши всю наявну у відділі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області документацію, яка стосується земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_1 встановлено, що записів у Поземельній книзі та інших документах, де могли бути вказані інші власники земельних ділянок, крім перерахованих вище не виявлено, втім дані про перевірку та про документи стосовно відповідних земельних ділянок, які підлягали перевірці відсутні, що свідчить про надання неповної інформацію за наслідками такої перевірки.
Щодо пункту 2 заяв позивачів від 07 серпня 2016 року №02/08 та від 19 вересня 2016 року №01/09, у якому останні просили підтвердити факт втрати чинності Державного акта права власності на земельну ділянку 0,1124 га (власник гр. ОСОБА_4 ) із кадастровим номером 4610137200:06:002:0009, зареєстрованого 09 вересня 2004 року у відповідній Книзі записів та повідомити позивачам правові підстави втрати чинності цього акта із зазначенням всіх необхідних реквізитів наявних у таких випадках документів, то лист відповідача від 28 листопада 2019 року №31-28-0.21-9802/2-19 не містить будь-якої інформації, у тому числі з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 травня 2018 року.
В частині перевірки і повідомлення позивачам даних про власників земельних ділянок із кадастровими номерами №№4610137200:06:002:0001, 4610137200:06:002:0003, 4610137200:06:002:0009, які на даний час є відображені в публічній електронній кадастровій карті України і про те, чи ці ділянки є зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 , лист відповідача від 28 листопада 2019 року №31-28-0.21-9802/2-19 також не містить відповіді на вказане запитання, у ньому лише наявна інформація про можливість отримання відповідного витягу із Державного земельного кадастру.
Відповіді на запитання пунктів 1, 3 заяви позивачів від 24 червня 2016 року №01/06 про інформацію щодо наявності/відсутності запису/записів в Поземельній книзі та інших реєстраційних документах, де вказані інші власники/інший власник земельних ділянок/земельної ділянки, які знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , у звіті про виконання судового рішення не наведено.
При цьому, у листі від 28 листопада 2019 року №31-28-0.21-9802/2-19 відповідачем зазначено, що зміни до категорій чи цільових призначень вищевказаних земельних ділянок з 2003 року не вносились, однак інформація про внесення інших змін до відомостей Поземельної книги, передбачених статтею 25 Закону України «Про Державний земельний кадастр» стосовно запитуваних земельних ділянок, а також підстави внесення таких змін у разі їх наявності відсутні.
Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд першої інстанції вірно відзначив, що зміст звіту про виконання судового рішення та листів від 28 листопада 2019 року №31-28-0.21-9802/2-19 та №31-28-0.21-9803/2-19 не узгоджується із висновками, викладеними в рішенні Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 травня 2018 року, оскільки не містить обґрунтованих та повних відповідей з урахуванням мотивів, наведених у рішенні Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 травня 2018 року.
Оскільки відповідачем не виконано рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 травня 2018 року у справі №826/3985/17 у повному обсязі, відтак суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для накладення штрафу на керівника відповідача - суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання такої постанови у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 42 040 грн. (2102 грн. х 20); при цьому, половину штрафу у розмірі 21020 грн. належить стягнути на користь позивачів, іншу половину у розмірі 21020 грн. слід стягнути на користь Державного бюджету України та встановити Державній службі з питань геодезії, картографії та кадастру України новий строк для подачі звіту про виконання вказаного рішення.
Доводи апелянта щодо відсутності підстав для накладення штрафу саме на голову Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру України - ОСОБА_5 з огляду на те, що вказана особа була призначена на посаду лише 27.11.2019 колегія суддів оцінює критично, оскільки пунктом 10 Положення про Державну службу з питань геодезії, картографії та кадастру України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року №15 передбачено, що Держгеокадастр очолює Голова, який призначається на посаду та звільняється з посади Кабінетом Міністрів України за пропозицією Комісії з питань вищого корпусу державної служби.
Згідно пункту 11 вказаного Положення Голова очолює Держгеокадастр, здійснює керівництво його діяльністю, представляє його у відносинах з іншими органами, підприємствами, установами, організаціями в Україні та за її межами, здійснює інші повноваження, визначені законом.
За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що керівником Держгеокадастру (код ЄДРПОУ 39411771) з 02.12.2019 є ОСОБА_5 .
Відтак, саме вказана особа на час винесення судом оскаржуваної ухвали є відповідальною за виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 травня 2018 року у справі №826/3985/17.
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що жодних поважних причин невиконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 травня 2018 року у справі №826/3985/17 ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанції відповідачем не повідомлено.
Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують докази, досліджені та перевірені в суді першої інстанції та не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.
Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.
За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,
ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру України - залишити без задоволення.
Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 березня 2020 року - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя                                                            О.М. Оксененко 

Судді                                                                          І.О. Лічевецький

                                                                                            В.П. Мельничук