Справа № 452/2594/19                                Головуючий у 1 інстанції: Сенечин В.М. 
Провадження № 22-ц/811/365/20                        Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В. 
Категорія: 69

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
       19 травня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
                                        головуючого - судді Ніткевича А.В.,     
                                        суддів: Бойко С.М., Копняк С.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Львівського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на ухвалу Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 20 листопада 2019 року в складі судді Сенечина В.М. в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,-
встановила:
У серпні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу. 
25.10.2020 в межах підготовчого провадження відповідачка ОСОБА_3 подала відзив на позовну заяву, у якому заперечила проти розірвання шлюбу з позивачем та просила надати час на примирення. 
У заяві від 13.11.2019 позивач ОСОБА_1 просив проводити розгляд справи без його участі, час для примирення не надавати, оскільки його рішення про припинення шлюбних відносин є остаточним.
Оскаржуваною ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 20 листопада 2019 року клопотання ОСОБА_3 задоволено.
Надано ОСОБА_1 та ОСОБА_3 строк шість місяців для примирення.
Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу – зупинено до закінчення строку для примирення, визначеного судом.
Ухвалу суду оскаржила представник позивача ОСОБА_2 , зазначає, що ухвала є незаконною з мотивів неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідності норм процесуального права.
В апеляційній скарзі зазначає, що суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, при цьому сторони три роки не підтримують стосунків та не ведуть спільного сімейного життя, спілкуються лише з приводу виховання та забезпечення дітей.
Звертає увагу на те, що відповідачка не зазначила, які саме заходи має намір здійснити для збереження сім`ї та яким чином переконала суд, що сім`ю можна зберегти. 
Стверджує, що позивач проживає з іншою жінкою та має намір оформити подружні відносини.
На думку представника позивача, суд дійшов помилкового висновку про необхідність вжиття заходів щодо примирення подружжя, оскільки такий існує формально, а його збереження суперечить інтересам позивача, діти сторін є повнолітніми.
Просить скасувати ухвалу Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 20 листопада 2019 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленимицією главою. 
Згідно із ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про зупинення провадження у справі (п. 14 ч. 1 ст. 353 ЦПК України) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України судове засідання не проводиться.
Разом з цим, згідно із ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, відтак колегія суддів інформувала учасників справи про час і день розгляду справи, шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Львівського апеляційного суду.
Згідно із Розпорядженням голови Львівського апеляційного суду від 18 березня 2020 року № 05.25/2020 та на підставі рішення зборів суддів Львівського апеляційного суду від 18 березня 2020 року, з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, вирішено тимчасово, з 19 березня до 22 травня 2020 року, не розглядати справи у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу та припинити їх пропуск до залів судових засідань на час вжитих заходів. 
Зазначені обмеження не стосуються, зокрема, цивільних справ, які призначені до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, а також у разі подання заяв учасниками про розгляд справи у їх відсутність.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення враховуючи таке.
Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. 
За ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України).
З матеріалів справи встановлено, що в провадженні Самбірського міськрайонного суду Львівської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.
Постановляючи оскаржувану ухвалу та зупиняючи провадження у справі суд першої інстанції взяв до уваги нетривалий період припинення подружніх відносин та клопотання відповідачки про примирення, тому дійшов висновку, що сторонам необхідно надати термін для примирення
Перевіряючи оскаржувану ухвалу колегія суддів виходить з такого.
Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану (ч. 1 ст. 21 СК України).
Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
Згідно із ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. 
За змістом ч. 7 ст. 240 ЦПК України у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців. 
Отже, згідно із вищенаведеними приписами закону, зупинення розгляду справи і призначення подружжю строку для примирення є диспозитивною нормою, оскільки суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства.
Вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду.
Про зазначене також роз`яснено у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року.
Статтями 251-252 ЦПК України передбачено підстави за яких суд зобов`язаний або може зупинити провадження у справі
Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.
Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.
Суд зобов`язаний зупинити провадження у справі зокрема, у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення (п. 4 ч. 1 ст. 251 ЦПК України).
Строки на які зупиняється провадження у справі визначені статтею 253 ЦПК України.
Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 4 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до закінчення строку для примирення, визначеного судом.
Разом з цим, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків ( ст. 12 ЦПК України).
У відзиві на позовну заяву, відповідачка ОСОБА_1 просила суд надати сторонам час для примирення та для продовження спільного сімейного життя (а.с. 18).
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.
За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справа «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
За таких обставин, надаючи сторонам шестимісячний строк для примирення, суд першої інстанції взяв до уваги доводи обох сторін, тобто, як факт того, що  подружжя не проживає однією сім`єю, на які посилався позивач,  так і доводи відповідачки, яка заперечила проти розірвання шлюбу, відповідно прийшов обґрунтованого  висновку, що надання строку для примирення  подружжя у даній справі не суперечить моральним засадам суспільства.
Доводи апеляційної скарги, в контексті оскарження ухвали суду, які зводяться до того, що позивач проживає з іншою жінкою та має намір зареєструвати з нею шлюб, зокрема, не підтверджені останнім, при цьому суд вирішує у конкретній справі лише питання свобод та інтересів щодо учасників справи, яким є позивач та відповідачка.
Враховуючи зазначені обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про надання строку для примирення та у зв`язку з цим зупинення провадження по справі, зважаючи на заперечення позовних вимог відповідачкою ОСОБА_1 та її бажання зберегти сім`ю.
В свою чергу, перелік ухвал суду першої інстанції, які підлягають апеляційному оскарженню окремо від рішення суду, передбачений частиною 1 статі 353 ЦПК України. При цьому окреме оскарження ухвали щодо надання учасникам строку на примирення чинним законодавством не передбачене. 
Таким чином, оскарження ухвали суду в частині визначення строку для примирення сторін тривалістю 6 місяців  колегія суддів до уваги не приймає, оскільки зазначена ухвала підлягає оскарженню лише в частині зупинення провадження, ухвала суду щодо надання сторонам строку для примирення, тривалості такого строку,  оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.
При цьому, строк, на який зупинено провадження судом першої інстанції, не перевищує загальний строк, встановлений ч. 7 ст. 240 ЦПК України.
Що стосується доводів апеляційної скарги щодо окремого проживання сторін, припинення подружніх відносин та інших обставин, які виникають у такій категорії справ, що на думку представника апелянта, свідчить про те, що примирення між сторонами є неможливе, а подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, то такі обставини будуть предметом дослідження судом при розгляді справи по суті та не впливають на обов`язок суду зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення, що обумовлено відсутністю згоди одного з подружжя на розірвання шлюбу.
Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права
Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для її задоволення немає.
Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, 372, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. ст. 381, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів, -
постановила:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Ухвалу Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 20 листопада 2019 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складений 19 травня 2019 року.
Головуючий:                                                                                               А.В. Ніткевич   
Судді:                                                                                        С.М. Бойко
                                                                                                                        
                                                               С.М. Копняк