Постанова
Іменем України
 
12 травня 2020 року     
 
м. Київ
 
провадження № 22-ц/824/6039/2020
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду  цивільних справ:
 
головуючогосудді - Мазурик О.Ф. (суддя-доповідач), 
суддів: Кравець В.А., Махлай Л.Д., 
 
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 
 
на рішення Деснянського районного суду м. Києва
 
від 17 січня 2020 року 
 
в складі судді Таран Н.Г.
 
у справі №754/10730/19Деснянського районного суду м. Києва
 
за позовом ОСОБА_2 
 
до ОСОБА_1 
 
про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,
 
                                                           В С Т А Н О В И В:
 
19 липня 2019року ОСОБА_3 звернулася до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів.
 
Позов мотивовано тим, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 21.08.2015 з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000,00 грн, щомісячно, на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .                07 грудня 2015 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві (далі - ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві) відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення суду про стягнення аліментів. З моменту відкриття виконавчого провадження та по дату подання позову у даній справі відповідач мав прострочення зі сплати аліментів, а саме у період з 14.07.2015 по 10.07.2019.
 
Вказувала, що відповідач мав прострочення зі сплати аліментів у липні, листопаді 2015 року в сумі 2161,29 грн; в листопаді, грудні 2016 року в сумі 4000,00 грн; в січні, квітні, червні, липні, листопаді 2017 року в сумі 10 000,00 грн; у червні, вересні 2018 року в сумі                 4000,00 грн; в січні, березні, травні 2019 року в сумі 6000,00 грн. Розмір неустойки розраховувся, виходячи із розміру заборгованості по сплаті аліментів за період з 14.07.2015 по 10.07.2019, зокрема за кожним періодичним простроченим платежем.
 
Позивачка, посилаючись на те, що розмір пені не може перевищувати 100% розміру заборгованості по аліментам, просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 24 821,29 грн.
 
Відповідач позов не визнав та подав до суду відзив. Вказував, що згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 13.03.2019, складеного Деснянським РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві, загальний розмір заборгованості по аліментах станом на 01.03.2019 складає 4000,00 грн. В розрахунку заборгованості не вірно відображено дату фактичної сплати аліментів та боргу по аліментах, а саме: сплачено по 2000,00 грн 04 та 18 червня 2019 року та 4000,00 грн -27 червня 2019 року, а не в липні 2019 року, як зазначено в розрахунку. Вважав, що за таких обставин позивачкою невірно обрахована пеня.
 
Також, вказував на відсутність у нього постійного регулярного заробітку, що періодично і виникало прострочення сплати аліментів.
 
Крім того, посилався на зміну сімейного стану, а саме на те, що на його утриманні перебуває ще одна дитина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якого він всиновив ІНФОРМАЦІЯ_3 .
 
За наведених обставин просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
 
РЗаочним рішенням Деснянськогорайонного суду м. Києвавід 17 січня 2020 року позов задоволено у повному обсязі та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 пеню за прострочення сплати аліментів за період з 14.07.2015 по 10.07.2019 в сумі 24 821,29 грн.
 
Вирішено питання про судові витрати та стягнуто з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в сумі 550,00 грн.
 
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення суду ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного з'ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
 
В обгрунтування апеляційної скарги посилався на те, що суд першої інстанції, безпідставно не взявши до уваги доводи відповідача щодо невірного обрахування позивачкою пені за 2019 рік, дійшов помилкового висновку про стягнення пені в сумі 24 821,29 грн. Зокрема, судом не враховано, що в матеріалах справи містяться квитанції від 16.06.2019 та від 26.06.2019, згідно яких на рахунок виконавчої служби сплачено 2000,00 грн та 4000,00 грн, які позивачкою отримано 03 та 10 липня 2019 року. Вважав, що за таких обставин розмір пені за березень 2019 року має бути нарахований за період з 01.04 2019 по 16.06.2019 та становить суму 1540,00 грн, а за травень 2019 року з 01.06.2019 по 26.06.2019, що відповідно становить суму 520,00 грн. Тоді як згідно розрахунку пені, наданого позивачкою, сума пені за березень 2019 року становить 1860,00 грн, а за травень 2019 року - 800,00 грн.
 
На думку скаржника за період з 14.07.2015 по 10.07.2019 до стягнення підлягає пеня в сумі 24 221,29 грн.
 
Судом також безпідставно не взято до уваги обставини, на які відповідач посилався в суді першої інстанції, а саме щодо наявності обставин для зменшення суми пені на підставі ч. 2              ст. 196 СК України. На думку ОСОБА_1 суд не врахував його тяжкого матеріального стану, який пов`язаний із відсутністю будь-якого доходу, а також зміни сімейного стану - перебування на утриманні платника аліментів ще однієї неповнолітньої дитини.
 
За наведених обставин просив змінити рішення Деснянського районного суду м. Києва від 17.01.2020, зменшивши розмір пені за прострочення сплати аліментів з 24 821,29 грн, за період з 14.07.2015 по 10.07.2019, до 15 000,00 грн, за період з 14.07.2015 по 26.06.2019.
 
Заперечуючи проти апеляційної скарги позивачка подала відзив. Зазначала, що пеня за березень та травень 2019 року обрахована у відповідності до вимог ч. 1 ст. 196 СК України, у зв'язку з чим вважала безпідставними доводи апеляційної скарги невірного обрахування пені за цей період.
 
Щодо доводів апеляційної скарги про матеріальний та сімейний стан відповідача, як підстави для зменшення розміру пені, зазначила, що розмір пені зменшувався до 100% заборгованості за кожний прострочений платіж, що відповідає установленим законом принципам нарахування пені та не підлягає подальшому зменшенню пені. Також зазначила, що обставини про матеріальний та сімейний стан відповідача враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення.
 
За приписами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що сторони мають неповнолітнього сина  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якого згідно рішення Деснянського районного суду м. Києва від 21.08.2015 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти в твердій грошовій сумі - 2000,00 грн, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.
12 листопада 2015 року Деснянським районним судом м. Києва видано виконавчий лист     №2-4414/15.
Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві від 07.12.2015 відкрито виконавче провадження №49549951 з виконання виконавчого листа №2-4414/15, виданого 12.11.2015 Деснянським районним судом м. Києва.
Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 13.03.2019, виконаного державним виконавцем, загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 станом на 01.03.2019 становить 4000,00 грн.
З наданого розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 05.09.2019, виконаного державним виконавцем, загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 станом на 30.08.2019 відсутній.
Судом також встановлено, що згідно даних розрахунків заборгованості, з дати відкриття виконавчого провадження та по дату подання даного позову зі сторони платника аліментів - ОСОБА_1 допускалися прострочення сплати періодичних платежів (щомісячної сплати аліментів), внаслідок чого існувала заборгованість зі сплати аліментів. 
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 вказувала, що ОСОБА_1 періодично пропускав сплату аліментів, а саме: в липні 2015 року заборгованість зі сплати аліментів становить 1161,29 грн, в листопаді 2015 року - 1000,00 грн; в листопаді 2016 року - 2000,00 грн, в грудні 2016 року - 2000,00 грн; в січні 2017 року - 2000,00 грн, в квітні 2017 року - 2000,00 грн, в червні 2017 року - 2000,00 грн, в липні 2017 року - 2000,00 грн, в листопаді 2017 року - 2000,00 грн; в червні 2018 року - 2000,00 грн, у вересні 2018 року - 2000,00 грн; в січні 2019 року - 2000,00 грн, в березні 2019 року - 2000,00 грн та в травні 2019 року - 2000,00 грн.
Згідно ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
За приписами сімейного законодавства відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про презумпцію вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов'язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.
Як правильно зазначив суд першої інстанції в мотивувальній частині рішення відповідач не спростував належними доказами наявності у нього заборгованості зі сплати аліментів у вказані вище періоди.
 
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03.04.2019 по справі №333/6020/16 відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02.11.2016 у справі №6-1554цс16, від 16.03.2016 у справі №6-2589цс15, від 02.02.2016 у справі                            №6-1477цс15, від 16.03.2016 у справі №6-300цс16.
В постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 у справі №333/6020/16-ц зроблено висновок, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць  та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.
Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.
Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.
Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.
Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток.
Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.
За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.
Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.
У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.
У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.
Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.
У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.
Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:
?p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn), де:
?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;
A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;
Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів, починаючи з першого дня першого місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати;
A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;
Q2- кількість днів прострочення сплати суми аліментів, починаючи з першого дня першого місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати;
An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;
Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.
Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, надано позивачкою в суді першої інстанції, розмір пені за період з 14.07.2015 до 10.07.2019 складає:
за 2015 рік :
- липень 1161,29 грн.* 1% * 213 днів (з серпня 2015 року по лютий 2016 року включно) = 2473,55 грн. (але не більше 100 відсотків заборгованості до дати погашення заборгованості) = 1161,29 грн.;
- листопад 1000,00 грн. *1%* 640 днів (з грудня 2015 року по серпень 2017 року включно) = 6400,00 грн., (але не більше 100 відсотків заборгованості до дати погашення заборгованості) = 1000,00 грн.
за 2016 рік:
- листопад 2000,00 грн. *1%* 274 дні (з грудня 2016 року по серпень 2017 року включно) = 5480,00 грн., (але не більше 100 відсотків заборгованості до дати погашення заборгованості) = 2000,00 грн.;
- грудень 2000,00 грн. *1%* 273 дні (з січня 2017 року по вересень 2017 року включно) = 5460,00 грн., (але не більше 100 відсотків заборгованості до дати погашення заборгованості) = 2000,00 грн.;
за 2017 рік:
- січень 2000,00 грн. *1%* 365 днів (з лютого 2017року по січень 2018 року включно) = 300,00 грн., (але не більше 100 відсотків заборгованості до дати погашення заборгованості) = 2000,00 грн.;
- квітень 2000,00 грн. *1%* 276 днів (з травня 2017 року по січень 2018 року включно) = 5520,00 грн., (але не більше 100 відсотків заборгованості до дати погашення заборгованості) = 2000,00 грн.;
- червень 2000,00 грн. *1%* 215 днів (з липня 2017 року по січень 2018 року включно) = 300,00 грн., (але не більше 100 відсотків заборгованості до дати погашення заборгованості) = 2000,00 грн.;
- липень 2000,00 грн. *1%* 212 днів (з серпня 2017 року по лютий 2018 року включно) = 4240,00 грн., (але не більше 100 відсотків заборгованості до дати погашення заборгованості) = 2000,00 грн.;
- листопад 2000,00 грн. *1%* 212 днів (з грудня 2017року по червень 2018 року включно) = 4240,00 грн., (але не більше 100 відсотків заборгованості до дати погашення заборгованості): = 2000,00 грн.
за 2018 рік:
- червень 2000,00 грн. * 1% * 215 днів (з липня 2018 року по січень 2019 року включно) = 4300,00 грн. (але не більше 100 відсотків заборгованості до дати погашення заборгованості) = 2000,00 грн.;
- вересень 2000,00 грн. *1%* 207 днів (з жовтня 2018 року по 26.04.2019 року - оплата підтверджена доданою випискою з банківської картки про надходження коштів) = 4140,00 грн., (але не більше 100 відсотків заборгованості до дати погашення заборгованості) = 2000,00 грн.
за 2019 рік:
- січень 2000,00 грн. *1%* 152 днів (з 01.02.2019 року по 02.07.2019 року ) - оплата підтверджена доданою випискою з банківської картки про надходження коштів) = 3040,00 грн. (але не більше 100 відсотків заборгованості до дати погашення заборгованості) = 2000,00 грн.;
- березень 2000,00 грн. * 1% * 93 днів (з 01.04.2019 року по 02.07.2019 року - оплата підтверджена доданою випискою з банківської картки про надходження коштів) =                 1860,00 грн.;
- травень 2000,00 грн. * 1% * 40 днів (з 01.06.2019 року по 10.07.2019 року включно) =                 800,00 грн.
Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого та мотивованого висновку, що з вини відповідача, який зобов`язаний сплачувати аліменти,  існувала заборгованість по аліментах, а відтак наявні підстави для стягнення пені за прострочення сплати аліментів.
Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_1 посилався на те, що судом безпідставно взято до уваги наданий позивачкою розрахунок пені за березень та травень 2019 року. Зокрема, на думку скаржника, судом не враховано, що пеню за прострочення сплати аліментів за березень 2019 року позивачка почала обраховувати з 01.04.2019 по 03.07.2019, тоді як борг сплачено 16.06.2019, а пеню за травень 2019 року - з 01.06.2019 по 10.07.2019, тоді як борг сплачено 26.06.2019, на підтвердження чого в матеріалах справи містять належні докази.
Колегія суддів погоджується з такими доводами скаржника, з огляду на таке.
Як вбачається з розрахунку пені за прострочення сплати аліментів, який долучений позивачкою до позовної заяви, прострочення сплати аліментів за березень 2019 року становить 93 дні (з 01.04.2019 по 03.07.2019), виходячи із здійснення платежу 03.07.2019. А прострочення сплати аліментів за травень 2019 року за розрахунком позивачки становить 40 днів  (з 01.06.2019 по 10.07.2019), виходячи із того сплату здійснено 10.07.2019.
Також, згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, який складений державним виконавцем станом на 30.08.2019, в липні ОСОБА_1 сплатив 8000,00 грн (а.с. 25-26).
Разом з тим, з матеріалів вбачається, а саме з дублікату квитанції №0.0.1382631867 від 16.06.2019, що ОСОБА_1 здійснив оплату в сумі 2000,00 грн (а.с. 27). В квитанції зазначено, що одержувачем коштів є Деснянський РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві, призначення платежу - ВП №49549951.
Згідно дублікату квитанції №0.0.1393935605.1 від 26.06.2019 ОСОБА_1 здійснив оплату в сумі 4000,00 грн (а.с. 29). В квитанції зазначено, що одержувачем коштів є Деснянський РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві, призначення платежу - ВП №49549951.
Крім того, згідно дублікату квитанції №0.0.1372404098.1 від 04.06.2019 ОСОБА_1 на рахунок Деснянського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві сплатив 2000,00 грн (а.с. 28).
Відповідно до частин 1, 2 статті 47 закону України "Про виконавче провадження" грошові суми, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця.
Стягувачу - фізичній особі стягнуті з боржника кошти перераховуються виконавцем на зазначений у заяві про примусове виконання рішення рахунок у банку або іншій фінансовій установі (заяві про зміну реквізитів рахунку у банку або іншій фінансовій установі) чи надсилаються на адресу стягувача поштовим переказом не пізніше наступного робочого дня з дня надходження таких коштів на депозитний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця.
З наведеного слідує, що в червні 2019 року ОСОБА_1 у порядку, визначеному законом, здійснив оплату боргу по аліментам на загальну суму 8000,00 грн.
В матеріалах справи відсутні належні докази, що борг зі сплати аліментів за березень та травень 2019 року ОСОБА_1 оплатив 03.07.2019 та 10.07.2019. 
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про те, що борг зі сплати аліментів за березень 2019 року в сумі 2000,00 грн ОСОБА_1 сплатив 16.06.2019, а за травень 2019 року - 26.06.2019, знайшли своє підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.
Розмір пені за прострочення сплати аліментів, з урахуванням правового висновку Великої Палати Верховного Суду, висловленого в постанові від 03.04.2019 по справі №333/6020/16, за березень 2019 року необхідно обраховувати за період з 01.04.2019 по 16.06.2019, що становить суму пені в розмірі 1540 грн. За травень 2019 року необхідно обраховувати за період з 01.06.2019 по 26.06.2019, що становить суму 520,00 грн.
Отже, розмір пені за прострочення сплати аліментів за березень 2019 року становить                1540,00 грн, а за травень 2019 року - 520,00 грн.
Таким чином, пеня, що виникла за період з 14.07.2015 по 26.06.2019 підлягає стягненню в сумі 24 221,29 грн (24821,29-600).
Проте, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи та не перевірив доводи, на які посилався відповідач у відзиві на позовну заяву, внаслідок чого допустив помилку в розрахунку розміру пені.
Щодо доводів апеляційної скарги про незастосування судом першої інстанції підстав для зменшення розміру неустойки колегія суддів зазначає наступне.
 
Відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.
 
Як вбачається зі змісту відзиву на позову заяву, ОСОБА_1 , заперечуючи проти позову, посилався на те, що має тяжкий матеріальний стан. Вказував, що на час присудження аліментів він був зареєстрований як ФОП. Проте, з 2017 року припинив займатися підприємницькою діяльністю та скасував реєстрацію ФОП. Також вказав, що на даний момент він офіційно не працевлаштований, оскільки у його віці важко знайти підходящу роботу з офіційним працевлаштуванням, а тому доходи є нерегулярними. 
 
Крім цього, зазначив про те, що 28.09.2018 він зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 , а ІНФОРМАЦІЯ_3 усиновив дитину своєї дружини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відтак на його утриманні перебуває ще одна неповнолітня дитина.
 
З мотивувальної частини рішення суду вбачається, що судом враховано матеріальний стан відповідача. Зокрема, суд першої інстанції зазначив, що є безпідставними посилання               ОСОБА_1 на те, що на момент подання даного позову він не працевлаштований, оскільки заборгованість зі сплати аліментів виникла ще в період здійснення відповідачем підприємницької діяльності, а на обліку як безробітний останній перебуває з вересня 2019 року.
 
На спростування вказаних обставин ОСОБА_1 не подав до суду першої інстанції належних доказів.
 
За таких обставин колегія суддів вважає, що суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для зменшення розміру пені з урахуванням матеріального стану відповідача.
 
Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_1 , посилаючись на необґрунтованість і незаконність рішення суду, одночасно просив змінити розмір пені з 24 821,29 грн до 15 000,00 грн, враховуючи сімейний стан.
 
З матеріалів справи вбачається, що 28.09.2018 ОСОБА_1 та ОСОБА_6 уклали шлюб      (а.с. 30). Після реєстрації шлюбу прізвище дружини " ОСОБА_6 ".
 
Згідно повторного Свідоцтва про народження, виданого Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 04.12.2018, ОСОБА_1 та ОСОБА_6 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 21.12.2011 складено відповідний актовий запис №1264 (а.с. 31).
 
Разом з тим, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для зменшення розміру пені у зв`язку з сімейним станом відповідача, з огляду на таке.
 
Дійсно, положеннями ч. 2 ст. 196 СК України передбачено, що з урахуванням сімейного стану платника аліментів розмір пені може бути зменшено.
 
Проте, дана норма застосовується у відповідності до принципів розумності та справедливості, якщо неустойка значно перевищує розмір заборгованості по аліментам (постанова Верховного Суду у справі №334/7702/16 від 15.01.2020).
 
Згідно розрахунку, наданого позивачкою, розмір пені за прострочення сплати аліментів становить 58 573,55 грн. Поряд з цим, позивачка, звертаючись до суду з позовом, з урахуванням положень ч. 1 ст. 196 СК України та правової позиції Верховного Суду, висловленої у даних правовідносинах, зазначила, що неустойка (пеня) нараховувалася нею не в повному обсязі, а саме не більше 100% заборгованості по аліментах (24 821,29 грн). Тобто, фактично позивачка просила стягнути половину суми від нарахованої пені.
 
Таким чином, при здійсненні розрахунку пені за кожний місяць розмір неустойки зменшувався до 100% заборгованості за цей місяць, що відповідає вимогам закону щодо нарахування пені та не підлягає додатковому зменшенню.
 
Крім того, заборгованість виникла в листопаді2015 року, а усиновлення іншої дитини відбулося в грудні 2018 року.
 
За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги щодо неврахування сімейного стану відповідача, як підстави для зменшення розміру пені, не є підставою для скасування судового рішення
 
Враховуючи те, що суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права в частині стягнення пені за березень та травень 2019 року, що в силу ст. 376 ЦПК України є підставою для зміни судового рішення і зменшення розміру пені з 24 821,29 до 24 221,29 грн.
Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму  для працездатних осіб; справи незначної складності є малозначними справами.
Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (210 200,00 грн), справа незначної складності, то вона відноситься до малозначних справ.
За приписами п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.
На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 376, 383, 384, 389 ЦПК України,
                                                        П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
 
Рішення Деснянського районного суду м. Києва 17 січня 2020 року - змінити, зменшивши розмір пені, що підлягає стягненню за прострочення сплати аліментів.
 
Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_2 ) пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 24 221 (двадцять чотири тисячі двісті двадцять одна) грн 29 коп.
 
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складено 12 травня 2020 року.
 
Головуючий                                                                                                              О.Ф. Мазурик
 
Судді                                                                                                                           В.А. Кравець

                                                                                                                                     Л.Д. Махлай