ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2020 р. 	Справа № 520/11214/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Сіренко О.І.,
Суддів: Кононенко З.О. ,  Калиновського В.А. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у Харківській області на додаткове рішення    Харківського окружного адміністративного суду від 06.02.2020 року  по справі № 520/11214/19
за позовом             Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМЕНЕРГОБУД"  
до             Головного управління Державної податкової служби у Харківській області                     
про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 гривень,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРОМЕНЕРГОБУД", звернувся до  Головного управління ДПС у Харківській області   з позовом до Харківського окружного адміністративного суду, в якому просить суд:  скасувати податкові повідомлення-рішення №00000241421, №00000251421 від 27.05.2019 Головного управління ДФС у Харківській області у повному обсязі;  стягнути з відповідача судові витрати, розрахунок яких буде надано суду у строк передбачений ст.139 КАС України.
22 січня 2020 року рішенням Харківського окружного адміністративного суду   адміністративний позов ТОВ "ПРОМЕНЕРГОБУД" до  Головного управління ДПС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень, - задоволено. Скасовано податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області від 27.05.2019 №00000241421, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у сумі 85207 (вісімдесят п`ять тисяч двісті сім) 50 копійок та №00000251421 про завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 71932 гривні. Стягнуто на користь ТОВ  "ПРОМЕНЕРГОБУД" сплачений судовий збір в розмірі 2357  грн.15 коп. за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Харківській області  11 грудня 2019 року додатковим рішенням Полтавського окружного адміністративного суду стягнуто з Державної міграційної служби України  судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.  на користь держави.
06 лютого 2020  року додатковим рішенням Харківського окружного адміністративного суду доповнено рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.01.2020 у справі №520/11214/19 за позовом ТОВ "ПРОМЕНЕРГОБУД" до  Головного управління ДПС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень.
Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМЕНЕРГОБУД" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області.
          Відповідач, не погодившись із прийнятим додатковим рішенням, просив його скасувати.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач вказав на порушення судом першої інстанції в частині розподілу судових витрат  норм процесуального права. Вважає, що судом першої інстанції не було  враховано неспіврозмірність витрат на правову допомогу, а  розмір  витрат правничу допомогу в сумі  5000 грн. не підтверджений належними аргументами, які   б доводили необхідність  та  неминучість понесення правничих витрат.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Приймаючи додаткове рішення про розподіл судових витрат, суд першої інстанції виходив з того, що зазначена сума наданих ОСОБА_1 послуг з правової допомоги в сумі 5000 грн. підтверджена належними доказами,  а позовні вимоги задоволені, у зв`язку з чим понесені витрати підлягають стягненню.
Колегія суддів погоджується   з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Частиною 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України  передбачено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
За змістом статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. 
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, слід враховувати, що за змістом  статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України  розподілу підлягають усі здійснені документально підтверджені судові витрати.
Як вбачається   з наявних в матеріалах справи доказів, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22.01.2020 року   адміністративний позов ТОВ "ПРОМЕНЕРГОБУД" до  Головного управління ДПС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень, - задоволено. Скасовано податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області від 27.05.2019 №00000241421, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у сумі 85207 грн. 50 копійок та №00000251421 про завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 71932 гривні. Стягнуто на користь ТОВ  "ПРОМЕНЕРГОБУД" сплачений судовий збір в розмірі 2357  грн.15 коп. за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Харківській області  11 грудня 2019 року додатковим рішенням Полтавського окружного адміністративного суду стягнуто з Державної міграційної служби України  судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.  на користь держави.
Зазначене судове рішення було оскаржене до суду апеляційної інстанції, проте, ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду  від 24.03.2020 року  апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області повернуто скаржнику.
Отже, в даному випадку, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.
Частина 9 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
З огляду на зазначені норми вбачається, що  документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 21 березня 2018 року у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі № 814/698/160 від 18 жовтня 2018 року у справі № 813/4989/17, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі; на підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.
Відповідно до   ст.16 КАС України  учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Порядок і умови надання правової допомоги, права й обов`язки адвокатів та інших фахівців у галузі права, які беруть участь в адміністративному процесі і надають правову допомогу, визначаються положеннями  Кодексу адміністративного судочинства України та іншими законами.
Колегія суддів вказує на те, що матеріали справи повинні містити докази на підтвердження виконаних об`ємів робіт, їх кількості та видів.
Згідно з пунктом 4 частини першої  статті першої Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"  договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Статтею 19 цього ж Закону  визначено такі види адвокатської діяльності, як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.
Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини першої  статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої  статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Відповідно до  статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"  гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Колегія суддів дійшла до висновку про те, що на підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, акти виконаних або отриманих послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Даний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі 815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі 814/698/16, від 01 жовтня 2018 року у справі №569/17904/17, яка в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України враховується судом апеляційної інстанції.
Так, при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
На підтвердження понесених позивачем витрат з правничої допомоги до матеріалів справи надано копії: договору про надання правової допомоги у адміністративній справі 0409С2019 від 17.09.2019, ордеру на надання правничої (правової) допомоги серія ХВ№1885 від 22.08.2019, рахунками-фактури: від 19.09.2019 року №СФ-0000019, від 23.12.2019 №СФ-000024, від 27.01.2020 №СФ-000002, акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000002 від 27.01.2020 року, платіжними дорученнями: №203 від 19.09.2019, №326 від 24.12.2019, №346 від 27.01.2020.
Як вбачається з актів  наданих послуг, позивачу Товариству з обмеженою відповідальністю "ПРОМЕНЕРГОБУД", адвокатом якого є представник позивача по даній справі ОСОБА_1 надавалися послуги щодо: складання позовної заяви - 4000 грн.; участь в судовому засідання 22.01.2020 року - 1000 грн. Винагорода за вказані послуги було визначена в загальному розмірі 5000 грн.
Враховуючи те, що наданими до суду документами обґрунтованість та фактичний обсяг витрат на правничу допомогу у конкретній адміністративній справі підтверджено належними та допустимими доказами,  колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність в матеріалах справи   доказів фактичного понесення позивачем вищевказаних витрат на правничу допомогу.
Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "East/West Alliance Limited" проти України", оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "Ботацці проти Італії" (Bottazzi v. Italy), № 34884/97).
Матеріалами справи підтверджено, що підприємство-заявник уклало договір з юридичною фірмою щодо її гонорару, який можна порівняти з угодою про умовний адвокатський гонорар. Така угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (рішення у справі "Ятрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece), № 31107/96).
З огляду на вищезазначене, колегія суддів погоджується   з висновком суду першої інстанції про те, що   розмір витрат є співрозмірним та пропорційним до предмету спору, у зв`язку з чим, підлягають стягненню на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМЕНЕРГОБУД" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області.
Доводи апелянта про те, що судом першої інстанції не було  враховано неспіврозмірність витрат на правову допомогу, а  розмір  витрат правничу допомогу в сумі  5000 грн. не підтверджений належними аргументами, колегія судів вважає безпідставними та такими, що спростовані наявними в матеріалах справи доказами.
За змістом п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaariv. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "RuizTorijav. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване додаткове рішення суду першої інстанції, відповідає вимогам ч. 1 ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, відповідача у справі.
Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Харківській області - залишити без задоволення.
Додаткове рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 06.02.2020 по справі № 520/11214/19 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		О.І. Сіренко 	
Судді	   	З.О. Кононенко    В.А. Калиновський