Справа № 159/6782/18 	Головуючий у 1 інстанції: Бойчук П. Ю. 	
Провадження № 22-ц/802/595/20  Категорія: 68 	  Доповідач: Шевчук Л. Я.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
21 травня 2020 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Шевчук Л.Я.,
суддів - Здрилюк О.І., Киці С. І., 
секретар с/з - Вергун Т. С., 
з участю:
      позивача - ОСОБА_1 ,
      представника позивача - ОСОБА_2 ,
      представника відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, за апеляційними скаргами позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_4 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20 лютого 2020 року,
                                           В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд із зазначеними позовними вимогами, які обгрунтувала тим, що вона 19 липня 2017 року  зареєструвала шлюб з відповідачем, а починаючи ще з вересня 2012 року сторони проживали спільно однією сім`єю без реєстрації шлюбу і саме з вересня 2012 року сторони вважали себе подружжям, мали спільний бюджет та спільно ним розпоряджались, спільно приймали рішення щодо придбання речей домашнього вжитку та майна.
Позивачка також зазначала, що за період спільного проживання однією сім`єю без укладення шлюбу за спільні сумісні кошти вони з відповідачем придбали у спільну сумісну власність рухоме майно, а саме: автомобіль вантажний (платформа) марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», 2000 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , а починаючи з липня 2017 у спільну сумісну власність вони з відповідачем придбали два транспортних засоби, а саме: автомобіль марки «RENAULT MASTER», 2011 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 та автомобіль марки «DACIA DUSTER», 2011 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 . На даний час відносини з відповідачем погіршилися, а тому вона має намір поділити спільне майно.
Посилаючись на зазначені обставини, позивачка просила суд поділити між ними спільне майно та визнати за нею право власності на транспортний засіб марки «RENAULT MASTER», 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , а у власності відповідача залишити вантажний автомобіль (платформа) марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», 2000 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіль марки «DACIA DUSTER», 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , стягнувши при цьому з відповідача в її користь грошову компенсацію замість її  частки у праві спільної сумісної власності на майно в розмірі 53940,00 грн. Крім цього, позивачка просила суд стягнути з відповідача в її користь понесені нею судові витрати по справі.
13 червня 2019 року позивачка подала в суд заяву про уточнення позовних вимог, в якій зазначала, що відповідач без її згоди відчужив в користь іншої особи транспортний засіб марки «RENAULT MASTER», в зв`язку з чим просила суд поділити спільне майно та виділити у її у власність автомобіль марки «DACIA DUSTER», ринкова вартість якого складає 274200,00 грн, а у  власності відповідача залишити вантажний автомобіль марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» та автомобіль марки «RENAULT MASTER», стягнувши з відповідача в її користь грошову компенсацію замість її частки у праві спільної сумісної власності на майно в розмірі 247230,00 грн, а також понесені нею судові витрати по справі.
17 лютого 2020 року позивачка звернулась в суд із заявою про уточнення позовних вимог, в якій з врахуванням ринкової вартості автомобіля просила суд визнати за нею право власності на автомобіль марки «DACIA DUSTER», вартістю 190303,00 грн, а у власності відповідача залишити вантажний автомобіль марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», вартістю 208870,00 грн та автомобіль марки «RENAULT MASTER», вартістю 271320,00 грн, стягнувши з відповідача в її користь грошову компенсацію замість її частки у праві спільної сумісної власності на майно в розмірі 144942,50 грн, а також судові витрати в справі.
Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 20 лютого 2020 року в даній справі позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Постановлено визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку автомобіля марки «DACIA DUSTER», 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 .
Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину автомобіля марки  «DACIA DUSTER», 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 .
Стягнуто з відповідача в користь позивачки половину вартості автомобіля марки «RENAUT MASTER», 2011 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 в розмірі 57382,25 грн та судові витрати по справі в розмірі 1525,34 грн.
В решті позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду першої інстанції в частині задоволення її позовних вимог змінити та визнати за нею право власності на автомобіль марки «DACIA DUSTER», а у власності відповідача залишити автомобіль марки «RENAULT MASTER».
У своїй апеляційній скарзі відповідач посилається на недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
В судовому засіданні позивачка та її представник апеляційну скаргу позивачки підтримали та просили скаргу задоволити, апеляційну скаргу відповідача заперечили, представник відповідача апеляційну скаргу відповідача підтримав та просив скаргу задовольнити, апеляційну скаргу позивачки заперечив.
Апеляційну скаргу позивачки слід задовольнити, апеляційну скаргу відповідача слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції в даній справі змінити з наступних підстав.
Рішення суду в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 про поділ вантажного автомобіля марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» сторонами не оскаржується, а тому апеляційний суд відповідно до принципу диспозитивності не робить висновків щодо неоскарженої частини рішення ні в мотивувальній ні в резолютивній частині судового рішення.
Із матеріалів справи убачається, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 19 липня 2017 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.6).
Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Частиною 3 статті 368 ЦК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
У своїй позовній заяві ОСОБА_1 зазначала, що вони з відповідачем за час спільного проживання, починаючи з 2012 року придбали у спільну сумісну власність три транспортних засоби.
Шлюб між сторонами зареєстрований 19 липня 2017 року.
В судовому засіданні також встановлено, що реєстрація автомобіля марки "RENAULT MASTER", державний реєстраційний номер НОМЕР_4 була проведена 13 жовтня 2017 року, про що видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_5 на ім`я відповідача ОСОБА_4 (а.с.14), а реєстрація автомобіля марки "DACIA DUSTER", державний реєстраційний номер НОМЕР_3 була проведена 25 липня 2018 року, про що видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 на ім`я відповідача ОСОБА_4 (а.с.13).
Таким чином, зазначені транспортні засоби набуті за час шлюбу між позивачкою і відповідачем, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що ці автомобілі є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та підлягають поділу між ними.
Натомість не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні доводи відповідача про те, що хоча транспортні засоби і були придбані за час  шлюбу з позивачкою, однак автомобілі придбані ним за особисті кошти як фізичною особою - підприємцем та виключно для використання в підприємницькій діяльності.
Будь-яких доказів на підтвердження таких доводів відповідачем суду надано не було.
Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду про те, що подані відповідачем маршрутні листи на транспортні засоби не можуть свідчити, що автомобілі придбані лише за особисті кошти відповідача і що ці транспортні засоби використовувались саме для підприємницької діяльності і не використовувалися для потреб сім`ї, в зв`язку з чим колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги відповідача щодо того, що зазначені транспортні засоби не є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Судом, крім того, встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу від 27 грудня 2018 року автомобіль марки «RENAULT MASTER», реєстраційний номер НОМЕР_2 був відчужений відповідачем ОСОБА_4 в користь ОСОБА_5 за ціною 114764,49 грн (а.с. 44).
Відповідно до статті 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
За змістом статті 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.
Отже, розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється за взаємною згодою.
Проте, як було встановлено судом, відповідач ОСОБА_4 27 грудня 2018 року без згоди позивачки ОСОБА_1 уклав договір купівлі-продажу транспортного засобу, за умовами якого відчужив в користь іншої особи автомобіль марки "RENAULT MASTER", реєстраційний номер НОМЕР_2 , ціна договору складає 114764,49 грн (а.с.44).
При цьому, із матеріалів справи убачається що відповідно до консультаційного висновку № 100-ТЗ/2 від 11 лютого 2020 року ринкова вартість автомобіля марки «RENAULT MASTER», 2011 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 складає 271320,00 грн (а.с.147).
Згідно висновку № 0032 експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля марки «DACIA DUSTER» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 від 14 червня 2019 року ринкова вартість автомобіля складає 190303,00 грн (а.с.105-108).
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду про те, що  позивачка і відповідач за час шлюбу у спільну сумісну власність набули рухоме майно, а саме: автомобіль марки «DACIA DUSTER» та автомобіль марки «RENFULT MASTER», яке і підлягає поділу між сторонами в даній справі.
Разом з тим, колегія суддів не погоджується з варіантом поділу зазначеного рухомого майна з огляду на наступне.
Відповідно до вимог частини 1 статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Стаття 70 СК України передбачає, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Статтею 71 СК України визначено способи та порядок поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Зокрема майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.
З врахуванням того, що позивачка і відповідач за час шлюбу придбали у спільну сумісну власність два автомобілі і саме це рухоме майно підлягає поділу між ними, а також того, що відповідач без згоди позивачки, яка є співвласником майна, відчужив в користь іншої особи автомобіль марки «RENFUT MASTER», то, на думку колегії суддів,  у власності відповідача ОСОБА_4 слід залишити зазначений автомобіль, а за позивачкою ОСОБА_1 визнати право власності на автомобіль марки «DACIA DUSTER», стягнувши з відповідача в користь позивачки 40508,50 грн грошової компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності на майно (ринкова вартість автомоболя марки «DACIA DUSTER» складає 190303,00 грн, ринкова вартість автомобіля марки «RENAULT MASTER» складає 271320,00 грн, а тому грошова компенсація за частку у спільному майні складає 40508,50 грн (271320,00 грн - 190303,00 грн).
Таким чином, із-за порушення норм матеріального і процесуального права рішення суду першої інстнанції в частині часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 слід змінити, а в решті рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд
                                                П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити.
Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_4 залишити без задоволення.
Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20 лютого 2020 року в даній справі в частині часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 змінити.
Визнати за позивачкою ОСОБА_1 право власності на автомобіль марки «DACIA DASTER», 2011 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_7 , вартістю 190 303 грн.
Стягнути з відповідача ОСОБА_4 в користь позивачки ОСОБА_1 40 508, 50 грн грошової компенсації за частку у спільному майні.
В решті рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий 
     
Судді