Справа № 465/3729/19                                Головуючий у 1 інстанції: Ванівський Ю.М. 
Провадження № 22-ц/811/3847/19                 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О. 
Категорія: 62

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

18 червня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.
суддів: Крайник Н.П., Цяцяка Р.П.
секретаря: Цапа П.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львовіцивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 17 жовтня 2019 року,-

ВСТАНОВИВ:

у липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом.
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що на праві спільної сумісної власності йому, його дружині – ОСОБА_4 та його матері – ОСОБА_5 належить квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 67 кв. м. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати – ОСОБА_5 , однак, маючи право на спадкування за законом, у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подав, оскільки вважав, що відсутність інших спадкоємців, успадкування речей померлої та організація похорону є підтвердженням факту прийняття спадщини. Зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його дружина – ОСОБА_4 , спадкоємицею якої є їхня донька – ОСОБА_3 . Зазначає те, що фактично успадкована ним частина квартири після смерті матері належним чином документально не оформлена, нотаріус відмовив у прийнятті заяви про прийняття спадщини, оскільки пропущений шестимісячний строк для подачі такої. Відсутність у нього належним чином оформлених правовстановлюючих документів на спадкове майно – 1/3 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 після смерті його матері позбавляє його доньку – ОСОБА_3 оформити спадщину в нотаріуса після смерті його дружини – ОСОБА_4 . З наведених підстав, просив визнати за ним право власності на 1/3 частину трьохкімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 67 кв. м., житловою площею 38,9 кв. м. в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 17 жовтня 2019 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто ОСОБА_1 .
Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі покликається на те, що суд неправомірно повернув позовну заяву позивачу, оскільки не мав доказів отримання позивачем ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків. Апелянт стверджує, що суд помилково скерував ухвалу на адресу його реєстрації, а не на вказану в позові адресу для листуванн. Крім того не використав електронну адресу, як засіб зв`язку, хоча така була вказана в позовній заяві. З наведених підстав просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали спарви, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке. 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Визнаючи позовну заяву ОСОБА_1  неподаною та повертаючи її позивачу, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не усунув недоліки позовної заяви протягом строку, встановленого ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 17 жовтня 2019 року, а саме не надав підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Згідно з ч.1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Частина 2 ст. 185 ЦПК України передбачає, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
З матеріалів справи вбачається, що 03 липня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Франківського районного суду м. Львова з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом.
Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 18 вересня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з тих підстав, що вона не відповідає вимогам, встановленим п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, згідно з яким позовна заява повинна містити підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. Надано ОСОБА_1 п`ятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви. Роз`яснено, що у випадку невиконання вимог даної ухвали, заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.
Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
В матеріалах справи відсутні докази отримання ОСОБА_1 ухвали судді Франківського районного суду м. Львова від 18 вересня 2019 року про залишення поданої ним позовної заяви без руху.
Враховуючи те, що ОСОБА_1 не отримано ухвалу судді Франківського районного суду м. Львова від 18 вересня 2019 року про залишення його позовної заяви без руху, а подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до передчасного висновку про повернення позовної заяви позивачеві.
На думку колегії суддів, вимоги ухвали судді Франківського районного суду м. Львова від 18 вересня 2019 року про залишення позовної заяви без руху не перешкоджають вирішенню суддею питання про відкриття провадження у справі, оскільки недоліки, зазначені в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, можуть бути усунуті під час розгляду справи по суті. 
Відповідно до ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У справі «Delcourt v. Belgium» Європейський суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світі розуміння Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі – Конвенція), право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало меті та призначенню цього положення.
У справі «Bellet v. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу до суду наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективний, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
Згідно висновків, викладених в рішеннях Європейського суду з прав людини, суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду («Perez de Raela Cavaniles v. Spain», «Beles and others v. the Czech Republic», «RTBF v. Belgium»).
Надмірний формалізм під час вирішення питання про відкриття провадження у справі суперечить принципу верховенства права, завданням цивільного судочинства та порушує, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, право на доступ до суду.
Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції).
Так згідно рішення Європейського суду з прав людини не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (Рішення суду з прав людини Жоффр де ля Прадель проти Франції).
Відповідно до п.6 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 6 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1  – ОСОБА_2 – задовольнити.
Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 17 жовтня 2019 року – скасувати, справу направити для продовження її розгляду до суду першої інстанції.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Постанова складена 18.06.2020 року.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Крайник Н.П. 

Цяцяк Р.П.