ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
19 травня 2020 року           справа №200/13235/19-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: судді-доповідача Ястребової Л.В., суддів  Геращенка І.В., Компанієць І.Д., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , що діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 січня 2020 року у справі № 200/13235/19-а (головуючий І інстанції суддя Михайлик А.С., у повному обсязі виготовлено 20 січня 2020 року у м. Слов`янськ Донецької області) за позовом ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, - 

                                                       УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив: визнати протиправною бездіяльність щодо не нарахування та невиплати грошової компенсації відпустки як учаснику бойових дій з 30.06.2016 по 29.06.2019, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 29.06.2019; зобов`язати нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій з 30.06.2016 по 29.06.2019, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 29.06.2019; зобов`язати нарахувати та виплатити грошову компенсацію при звільненні з військової служби за неотримане речове майно, з дня виникнення права на отримання речового майна до дати підписання наказу про звільнення 29.06.2019.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що під час звільнення з ним не було проведено повного розрахунку, зокрема, не виплачено грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки з 2016 по 2019 роки та не виплачено грошову компенсацію за неотримане речове майно, що не відповідає вимогам чинного законодавства.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20 січня 2020 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати позивачу грошової компенсації за невикористані дні відпустки як учаснику бойових дії за 2017-2019 роки. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_2 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дії за 2017-2019 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду в частині грошової компенсації при звільненні з військової служби за неотримане речове майно та прийняти у цій частині рішення по суті вказаних вимог.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач звертає увагу суду, що відповідач ввів суд в оману, посилаючись на те, що ОСОБА_2 не було подано рапорт. Фактично рапорт був поданий 10.06.2019 за вх. № 7557, що підтверджується штампом на рапорті В/ч НОМЕР_1 .
Відповідачем рішення суду не оскаржено.
На підставі ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній доказами в межах та доводів апеляційної скарги.
Справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України.
Суд, заслухав суддю доповідача, перевірив матеріали справи, обговорив доводи апеляційної скарги, встановив наступне.
ОСОБА_2 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 , виданим 12.04.2017. 
Як свідчать матеріали справи позивач проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 .
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 26.06.2019 № 186 сержанта ОСОБА_2 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 25.06.2019 № 147-РС, за підпунктом «а» (які відслужили строк військової служби за контрактом) відповідно до пунтку 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виключено з 29.06.2019 зі списків особового складу та з усіх видів забезпечення, а з продовольчого забезпечення з 30.06.2019 та зазначено вважати таким, що відбув до військомату для постановки на облік. У наказі зазначено, що календарна вислуга років позивача в Збройних силах України становить 3 роки (а.с. 10).
На виконання ухвали Першого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2020 року відповідачем надано копію журналу реєстрації рапортів від 01.01.2019 № 177, де за № 7557 від 10.06.2019 значиться рапорт позивача щодо компенсації за речове майно та довідку-розрахунок № 123 за речове майно, яке належить сержанту ОСОБА_2 згідно встановлених норм при звільненні з лав ЗС України, звільнений з лав ЗС України Наказом КВЧ № 186 від 29.06.2019, де зазначена сума 2993,40 грн.(а.с. 79-80 ).
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною другою статті 24 Закону України від 25 березня 1992 року №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу», встановлено , що закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Згідно з статтею 1 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до частини другої статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Частиною першою статті 91 цього Закону встановлено, що речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України - для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до абзацу першого пункту 2 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178 (далі - Порядок № 178): виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу.
Згідно пункту 3 Порядку № 178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.
Пунктом 4 Порядку № 178 встановлено, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації .
Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком (пункт 5 Порядку № 178).
Пунктом 4 розділу ІІІ Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29 квітня 2016 року №232 (далі -Інструкція №232), встановлено, що військовослужбовці, які звільняються в запас або відставку, за їх бажанням отримують речове майно, яке не було отримане під час проходження служби, або грошову компенсацію за нього, виходячи із закупівельної вартості такого майна. Порядок виплати грошової компенсації здійснюється відповідно до вимог Порядку № 178. Грошова компенсація замість речового майна, що підлягає видачі, виплачується на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, форма якої наведена у додатку до Порядку № 178, яка видається речовою службою військової частини, виходячи із заготівельної вартості цих предметів.
Відповідно до пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання.
Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.
Таким чином, у разі звільнення військовослужбовця з військової служби у нього виникає право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, яке реалізується шляхом подання військовослужбовцем відповідної заяви (рапорту) за місцем військової служби. 
Матеріалами справи підтверджено, що позивач звертався до військової частини з рапортом про виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.
Відповідно довідки відповідача, сума за речове майно, яке належить позивачу згідно встановлених норм при звільненні з лав ЗС України, складає 2993,40 грн.
Враховуючи, що грошова компенсація за неотримане речове майно позивачу нарахована та складає 2993,40 грн., позовні вимоги позивача в частині зобов`язання військову частину НОМЕР_1 виплатити грошову компенсацію при звільненні з військової служби підлягає задоволенню.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.08.2019 року у справі №2040/7697/18.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, що відповідно до вимог ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування судового рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про зобов`язання військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за неотримане речове майно при звільненні з військової служби . В іншій частині рішення суду не оскаржувалося. 
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
                                                       ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , що діє в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 січня 2020 року по справі № 200/13235/19-а скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про зобов`язання військову частину НОМЕР_1 виплатити грошову компенсацію за неотримане речове майно при звільненні з військової служби.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_2 грошову компенсацію за неотримане речове майно в розмірі 2993 грн. 40 коп.
В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 січня 2020 року у справі № 200/13235/19-а залишити без змін.
Повне судове рішення складено 19 травня 2020 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя:                                                                                  Л.В. Ястребова

Судді:                                                                                                       І.В. Геращенко

                                                                                                                         І.Д. Компанієць