Справа № 419/2618/19 
Провадження № 22-ц/810/31/20 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

                27 лютого 2020 року              м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого                           Стахової Н.В.,
суддів:                                     Лозко Ю.П., Назарової М.В.,
за участю секретаря 
судового засідання                Сінько А.І.
учасники справи: позивач – Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» 
відповідач – ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку в спрощеному провадженні
апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»  на рішення Новоайдарського районного суду Луганської області від 27 листопада 2019 року, ухваленого Новоайдарським районним судом Луганської області у складі судді Мартинюка В.Б. в приміщенні того ж суду, 
у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
                                               встановив: 

У жовтні 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк» - позивач) звернулося із позовом до  ОСОБА_2 (далі відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 115183,31 грн., який мотивувало тим, що відповідач ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 04.03.2013 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 4100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Позивач вважає, що відповідач шляхом підписання анкети-заяви про приєднання від 04.03.2013 року підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на сайті www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом у заяві. Позивач зі своєї сторони умови договору виконав, надав відповідачу кредит. Відповідач, в свою чергу, умови виконання договору порушувала, внаслідок чого станом на 15.08.2019 року у неї перед банком утворилась заборгованість в розмірі 115183,31 грн., яка складається з: 0,00 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 3722,12 грн.- заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0,00 грн. – заборгованість за нарахованими відсотками, 101580,60 грн.- нарахована пеня за прострочене виконання, 3919,48 грн. – нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму 100 грн., та штрафи – 500 грн. фіксована частина, 5461,11 грн.- процентна складова, яку Банк просив стягнути з відповідача, а також стягнути судові витрати у сумі 1921 грн.
Рішенням Новоайдарського міського суду Луганської області від 27 листопада 2019 року у задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.
Не погодившись з вказаним рішенням, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити по справі нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» посилалось на те, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідачу на підставі вказаної заяви було відкрито картковий рахунок та видано кредитну карту з встановленням кредитного ліміту, який був збільшений до 4100 грн. Крім того, банк вказав, що суду першої інстанції були надані усі докази, а саме розрахунок заборгованості, з якого вбачається усі суми, що надходили на сплату заборгованості за кредитом. За умовами договору платіж включає плату за користування кредитом, передбачену Тарифами і частину заборгованості по кредиту. У разі несвоєчасного або не у повному обсязі внесення щомісячного мінімального платежу сума кредиту вважається простроченою. Факт надання кредитних коштів також підтверджується випискою по рахунку відповідача. Погашаючи заборгованість, відповідач фактично визнала факт отримання нею кредитних коштів. 
Представник позивача у судове засідання не з`явився, належним чином і в установленому законом порядку був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи. В письмовій заяві, надісланої на адресу Луганського апеляційного суду, просив слухати справу за його відсутності. 
В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу не визнала, пояснивши, що не підписувала Умови та правила надання банківських послуг та не була обізнана щодо пені та штрафів.
Заслухавши суддю - доповідача, пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.
Відповідно до вимог  статті 367 ЦПК України  під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України  судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. 
 Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що Умови та правила надання банківських послуг, які містяться в матеріалах справи не визнаються відповідачем та не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 04.03.2013 року шляхом підписання анкети-заяви. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Також, суд вважав, що банком не дотримано вимоги ст.11 Закону України № 1023-ХІІ «Про захист права споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Крім того, відсутня заборгованість за тілом кредиту. 
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступних підстав. 
Відповідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно із ч.ч.1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Стаття 629 ЦК України чітко визначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення виконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Згідно з ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Перевіривши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступні обставини.
Звертаючись з позовом, АТ КБ «ПриватБанк» в обґрунтування позову зазначило, що 04.03.2013 року між банком ПАТ КБ «ПриватБанк» (в подальшому внаслідок реорганізації - АТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, відповідно до умов якого банк надав останній грошові кошти у розмірі 4100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Внаслідок порушення взятого на себе зобов`язання  станом на 15.08.2019 року у відповідача перед банком утворилась заборгованість в розмірі 115183,31 грн., яка складається з: 0,00 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 3722,12 грн.- заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0,00 грн. – заборгованість за нарахованими відсотками, 101580,60 грн.- нарахована пеня за прострочене виконання, 3919,48 грн. – нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму 100 грн., та штрафи – 500 грн. фіксована частина, 5461,11 грн.- процентна складова.
В підтвердження укладення договору АТ КБ «ПриватБанк» надало суду копію анкети-заяви, підписану Бельченко О.С., Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD» , копію її паспорту, витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розрахунок заборгованості. 
У анкеті-заяві містяться лише анкетні дані відповідача, її ОСОБА_3 , місце проживання, паспортні дані, РНОКПП та інша контактна інформація. 
З наданої довідки банку вбачається, що ОСОБА_1 04.03.2013 року надано кредитну карту № НОМЕР_1 , термін дії якої до 08/16.
Довідкою банку підтверджується факт встановлення кредитного ліміту за вищевказаною картою та його збільшення до 4100 грн. (а.с.67).
З виписки по картковому рахунку відповідача вбачається, що остання користувалась кредитними коштами (а.с.68-71).
Розрахунком заборгованості за кредитним договором підтверджується факт неналежного виконання відповідачем умов договору.
Щодо Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», то з його змісту вбачається, що відповідач не підписувала їх, а тому не обізнана про розмір процентної ставки та розмір пені і штрафів.
Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, передбачено: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію картки на невизначений строк, та інші умови.
Разом з тим, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати пені та штрафів.
3 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду було ухвалено постанову в аналогічній справі за позовом  ПАТ «КБ «ПриватБанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа № 342/180/17).
У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.
В цій же постанові Велика Палата Верховного Суду вказала, що АТ «КБ «ПриватБанк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Таким чином, судова колегія не погоджується з висновком суду про те, що підстави для стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту відсутні. 
Отже, суд першої інстанції помилково відмовив у стягненні заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 3722,12 грн, так як взяття відповідачем кредитних коштів за договором підтверджується наявними у матеріалах доказами, зокрема: розрахунками заборгованості за договором № б/н від 04.03.2013 року.
Доводи апеляційної скарги щодо неправильного висновку суду про відмову у стягненні заборгованості за тілом кредиту узгоджуються з матеріалами справи та знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду рішення суду.
Доводи апеляційної скарги про те, що з відповідача підлягають стягненню пеня та штрафи, до уваги колегією суддів не приймаються, оскільки позивачем не доведено погодження сторонами вказаної відповідальності за порушення виконання зобов`язання.
Враховуючи викладене, рішення Новоайдарського районного суду Луганської області від 27 листопада 2019 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог АТ «КБ«ПриватБанк» та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 3722,12 гривень, а в іншій частині слід відмовити.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених вимог з  ОСОБА_1 на користь АТ «КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню 155,19 грн. судовий збір (за подання позовної заяви позивачем сплачено 1921 грн. + за подання апеляційної скарги сплачено 2881,50 грн., тобто – 4802,50 грн., 4802,50 х 3722,12 : 115183,31).
Керуючись ст. 367, 374, 376, 382-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд 
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.
Рішення Новоайдарського районного суду Луганської області від 27 листопада 2019 року скасувати.
Ухвалити по справі нове рішення, яким позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка мешкає АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (місцезнаходження юридичної особи: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д; код ЄДРПОУ 14360570) заборгованість за простроченим тілом кредиту у сумі 3722 (три тисячі сімсот двадцять дві) гривні 12 копійок. 
В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за пенею, штрафами відмовити за необґрунтованістю.
Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка мешкає  АДРЕСА_1 )  на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (місцезнаходження юридичної особи: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д; код ЄДРПОУ 14360570) судовий збір у розмірі 155 гривень 19 копійок.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. 

Повний текст постанови складений – 02 березня 2020 року.

 Головуючий

Судді: