ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2020 р. 	Справа № 520/486/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,
Суддів: Старосуда М.І. ,  Макаренко Я.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.11.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Сліденко А.В., м. Харків,  по справі № 520/486/19
за позовом             ОСОБА_1  
до            Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області                    
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі – відповідач), в якому просить суд:
- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Харківській області з приводу обчислення розміру пенсії з грошового забезпечення, яке не відповідає розміру грошового забезпечення за довідкою Харківського обласного військового комісаріату від 24.03.2015р. №ФХ 111372 з 01.05.2014р. та з 01.07.2015р., а також у зменшенні розміру пенсії з 01.07.2015р.;
- зобов`язати ГУ ПФУ Харківській області перерахувати та виплатити пенсію у розмірі 83% грошового забезпечення за довідкою Харківського обласного військового комісаріату від 24.03.2015р. № ФХ111272 з 01.05.2014р. та з 01.07.2015р.;
- зобов`язати ГУ ПФУ Харківській області здійснити виплату суми недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.05.2014 р. та з 01.07.2015 р. однією сумою, з нарахуванням та виплатою компенсації втрати частини доходу з 01.05.2014 р. та з 01.07.2015р., розрахувавши її розмір за методикою відповідно до ст.3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушення строку їх виплати";
- зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області  подати протягом п`ятнадцяти днів, з дня набрання рішення суду законної сили, звіт про виконання судового рішення, що передбачено ч. 1 ст. 382 КАС України.
З урахуванням зменшення позовних вимог:
- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Харківській області з приводу зменшення розміру пенсії з 83% грошового забезпечення до 70% грошового забезпечення з 01.01.2018р. і з 01.01.2019р., а також у зменшенні розміру пенсії з надбавками за рахунок виплати лише 75% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018р. з 05.03.2019 р. протиправними;
- зобов`язати ГУ ПФУ Харківській області перерахувати та виплатити пенсію у розмірі 86% грошового забезпечення з 01.01.2018р. і з 01.01.2019р. та з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018р. з 05.03.2018р., здійснити виплату недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.01.2018р., з 01.01.2019р. та з 05.03.2019р. однією сумою, з нарахуванням і виплатою компенсації втрати частини доходу з 01.01.2018 р., з 01.01.2019 р. та з 05.03.2019 р., розрахувавши її розмір за методикою відповідно до ст. 3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушення строку їх виплати";
- зобов`язати ГУПФУ Харківській області  подати протягом п`ятнадцяти днів з дня набрання рішення суду законної сили, звіт про виконання судового рішення, що передбачено ч. 1 ст. 382 КАС України.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду України від 27.11.2019 року вказаний адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (ідентифікаційний код - 14099344; місцезнаходження - 61022, м. Харків, майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов.) з приводу зменшення з 01.01.2018р. розміру пенсії ОСОБА_1 (ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ; місцезнаходження - АДРЕСА_1 ) з показника 83% грошового забезпечення до показника 70% грошового забезпечення, зобов`язавши здійснити з 01.01.2018р. перерахунок розміру пенсії із збереженням показника 83% грошового забезпечення та провести виплату різниці із компенсацією втрати частини доходу у порядку статті 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати".  
          Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (ідентифікаційний код - 14099344; місцезнаходження - 61022, м. Харків, майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов.) з приводу виплати ОСОБА_1 (ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ; місцезнаходження - АДРЕСА_1 ) за період 05.03.2019р. - 13.08.2019р. 75% суми підвищення до пенсії, зобов`язавши здійснити за період 05.03.2019р.-13.08.2019р. виплату пенсії у 100% розмірі підвищення із компенсацією втрати частини доходу у порядку статті 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати".  
          Позов у решті вимог залишено без задоволення.
Позивач, не погодившись із вказаним рішенням в частині відмови в задоволенні позову, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду України від 27.11.2019 року у справі № 520/486/19 в частині відмови в задоволенні позову, та прийняти постанову, якою задовольнити позов у повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що суд першої інстанції протиправно обмежив виплату пенсії позивачу в розмірі 100% підвищення лише  датою 13.08.2019 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» від 14.08.2019 №804. Крім того, зазначає, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у задоволенні позову в частині виплати недоплаченого розміру пенсії однією сумою.
Відповідач надав письмовий відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив  військову службу у Збройних силах України, 27.10.2004р. був звільнений з посади старшого викладача кафедри Харківського військового університету у відставку з показником вислуги років у 31 рік.
28.10.2004 року заявнику як військовослужбовцю у відставці була призначена пенсія у порядку Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у розмірі 83% грошового забезпечення, яку виплачує ГУ ПФУ в Харківській області.
З 01.01.2008 року Управлінням було перераховано розмір пенсії заявника у зв`язку із прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007р. №1294, унаслідок чого розмір пенсії склав 2575,91 грн.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2012р. №355, після перерахунків розмір пенсії заявника за наданими Управлінням відомостями склав: з 01.07.2012р. - 2932,47 грн., з 01.09.2012 р. - 3241,58 грн., з 01.01.2013 р. - 3550,69 грн. 
Посилаючись на постанову Кабінету Міністрів України від 07.11.2011р. №1294 та наказ Міністерства оброни України від 27.11.2013р. №814, заявник звернувся до Управління з приводу перерахунку розміру раніше призначеної пенсії. Проте, за результатами розгляду цього звернення відповідач листом від 15.10.2014 року відмовив у такому перерахунку.
Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 20.01.2015р. у справі №638/19536/14-а була визнана протиправною бездіяльність Управління з приводу непроведення перерахунку пенсії заявника, Управління було зобов`язано направити на адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 список відносно заявника для складання довідки про грошове забезпечення у цілях перерахунку пенсії, Харківський обласний військовий комісаріат був зобов`язаний скласти відносно заявника довідку про грошове забезпечення відповідно до наказу Міністерства оборони України від 27.11.2013р. №814 і надати таку довідку до Управління, Управління було зобов`язано провести перерахунок пенсії заявника з 01.05.2014р. і провести відповідні платежі.
На виконання вищевказаного рішення Харківським обласним військовим комісаріатом складена довідка про грошове забезпечення від 06.03.2015р. станом на 01.05.2014р. за постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007р. №1294, за якою до складу грошового забезпечення увійшло: оклад за посадою - 1200,00грн.; оклад за званням - 135,00 грн.; надбавка за вислугу років (40%) - 534,00 грн.; надбавка за роботу з таємними документами (15%) - 180,00 грн.; надбавка за ОВЗ  (50%) - 934,50грн.; премія (10%) - 120,00 грн., а загалом - 3103,50 грн.
Окрім того, 24.03.2015р. ІНФОРМАЦІЯ_2 була складена довідка про грошове забезпечення станом на 01.01.2014р., за якою до складу грошового забезпечення увійшло: оклад за посадою - 1460,00 грн.; оклад за званням - 135,00 грн.; надбавка за вислугу років (40%) - 638,00 грн.; надбавка за роботу з таємними документами (15%) - 219,00 грн.; надбавка за виконання особливо важливих завдань (50%) - 1116,50 грн.; премія (90%) - 1314,00 грн., а загалом - 4882,50 грн.
09.06.2015р. Управлінням було проведено перерахунок пенсії заявника з 01.05.2014 р., згідно якого до обчислення були прийняті показники: оклад за посадою - 1.460,00грн.; оклад за званням - 135,00 грн.; надбавка за вислугу років (40%) - 638,00 грн.; надбавка за роботу з таємними документами (15%) - 219,00грн.; надбавка за виконання особливо важливих завдань (50%) - 1116,50 грн.; премія (10%) - 146,00 грн., а загалом 3714,50 грн. Пенсія обчислена у розмірі 83% від розміру грошового забезпечення 3714,50 грн. і складає 3083,04 грн.
10.06.2015р. Управлінням було проведено перерахунок пенсії заявника з 01.07.2015 р., за яким  до обчислення були прийняті показники: оклад за посадою - 1.460,00грн.; оклад за званням - 135,00 грн.; надбавка за вислугу років (40%) - 534,00 грн.; надбавка за роботу з таємними документами (15%) - 180,00 грн.; надбавка за виконання особливо важливих завдань (50%) - 934,50 грн.; премія (10%) - 120,00 грн., а загалом 3103,50 грн. 83% від цього розміру грошового забезпечення і склали пенсію у сумі - 2575,91 грн., до якого були додані доплата за постановою Кабінету Міністрів України від 23.04.2012р. №355 у сумі 901,57 грн. та зафіксована індексація у сумі 73,21 грн., унаслідок чого загальний розмір пенсії склав - 3550,69 грн.
          У березні 2018 року Управлінням відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р. №103 було проведено перерахунок пенсії заявника з 01.01.2018р., але одночасно з цим здійснено зменшення показника 83% грошового забезпечення до 70%.
Після перерахунку пенсія виплачувалась у порядку п.п. 1 і 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р. №103.
          Не погодившись із діями адміністративного органу в частині перерахунку і виплати пенсії на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018р. №103 позивач звернувся до суду.
Задовольняючи позов в частині покладення обов`язку на Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити виплату ОСОБА_1  100% розмір підвищення пенсії за період 05.03.2019 року - 13.08.2019 року, суд першої інстанції виходив з необхідності застосування до спірних правовідносин приписів постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» від 14.08.2019 №804.
Відмовляючи в задоволенні позову в частині виплати недоплаченого розміру пенсії однією сумою, суд першої інстанції виходив з того, що чинним законодавством не передбачено  обов`язку виплати пенсії однією сумою та виплата такої суми, здійснена не одним платежем, не порушує право позивача на соціальний захист у формі пенсійного забезпечення.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до частин 1-2 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною четвертою статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII  (далі Закон №2262-XII) встановлено, що усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Постановою Кабінету Міністрів України №704, яка набрала чинності 01.03.2018, збільшено розмір грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу.
В свою чергу, пунктами 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України № 103 (чинна з 24.02.2018) постановлено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом №2262-XII до 01.03.2018 (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа обіймала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01.03.2018 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №704 (Офіційний вісник України, 2017 р., № 77, ст. 2374).
Виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 01.01.2018 у таких розмірах: з 1 січня 2018 р. - 50 відсотків; з 1 січня 2019 р. по 31 грудня 2019 р. - 75 відсотків; з 1 січня 2020 р. - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.
Таким чином,  пунктом 2 постанови № 103 було передбачено обмеження виплати перерахованих сум підвищених пенсій у період з 01 січня 2018 року по 01 січня 2020 року.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року по справі № 826/3858/18 визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
14.08.2019 р. Кабінетом Міністрів України була прийнята Постанова № 804 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», якою встановлено, що виплата пенсій, призначених згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до 1 березня 2018 р. (крім пенсій, призначених згідно із зазначеним Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським) та перерахованих з 1 січня 2018 р. з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа обіймала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, заклади вищої освіти), що визначені станом на 1 березня 2018 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», здійснюється у 2019 році в розмірі 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеної станом на 1 березня 2018 року.
Отже, вказавши в постанові № 804 на проведення у 2019 році виплат в розмірі 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеної станом на 1 березня 2018 року, Кабінет Міністрів України знову обмежив виплату перерахованих сум пенсій.
Разом з тим, колегія суддів зазначає про відсутність у Кабінету Міністрів України права здійснювати розстрочку виплати перерахованої пенсії з наступних підстав.
Строки перерахунку призначених пенсій визначаються статтею 51 Закону № 2262-ХІІ.
Згідно із частиною третьою статті 52 Закону № 2262-ХІІ виплата пенсій провадиться за поточний місяць загальною сумою у встановлений строк, але не пізніше останнього числа місяця, за який виплачується пенсія.
За приписами частини другої статті 55 Закону № 2262-ХІІ нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Таким чином, законодавець розмежував наступні поняття «строки перерахунку пенсії», «строки виплати пенсії» та «порядок перерахунку пенсії».
Системний аналіз статей 51, 52, 55, 63 Закону № 2262-ХІІ свідчить, що наявність у Кабінету Міністрів України права встановлювати порядок перерахунку пенсії не є тотожним та не визначає право встановлювати відстрочення або розстрочення виплати пенсії, тобто змінювати часові межі виплати.
Частиною другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Так, відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Право на пенсію підпадає під сферу дії статті 1 Протоколу першого Конвенції, якщо за національним законодавством особа має обґрунтоване право на отримання виплат в рамках національної системи соціального забезпечення та якщо відповідні умови дотримано, органи влади не можуть відмовити у таких виплатах доти, доки виплати передбачено законодавством.
Таким чином, обмеження виплати пенсії, нарахованої особі в порядку, передбаченому Законом, не може бути встановлено постановою Кабінету Міністрів України.
Вказаний висновок відповідає висновку Верховного Суду щодо застосування норм права, викладеному в постанові від 12.11.2019 у справі № 826/3858/18.
Юридична природа соціальних виплат, в тому числі пенсій, розглядається не лише з позицій права власності, але й пов`язує з ними принцип захисту "законних очікувань" (reasonable expectations) та принцип правової визначеності (legal certainty), що є невід`ємними елементами принципу правової держави (Rechtstaat) та верховенства права.
Так у справі "Суханов та Ільченко проти України" (Заява N 68385/10 та N 71378/10) Європейський суд з прав людини вказав, що якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має "законне сподівання", якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є чинний Закон, який передбачає таке право, або є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (пункт 35).
У справі "Кечко проти України" (Заява N 63134/00) Європейський суд з прав людини наголосив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (пункт 23). Тобто коли соціальна чи інша подібна виплата закріплена законом, має виплачуватися на основі чітких і об`єктивних критеріїв і якщо людина очевидно підходить під ці критерії - це породжує у такої людини виправдане очікування в розумінні статті 1 Першого протоколу.
У рішенні "Ейрі проти Ірландії" (Airey v. Ireland, рішення від 09.10.79) Суд зазначив, що подальша реалізація соціальних та економічних прав здебільшого залежить від ситуації, особливо фінансової, яка склалася в даній державі. З іншого боку, Конвенція має тлумачитися у світлі ситуації сьогодення, і вона покликана гарантувати особі реальні права, що можуть бути практично реалізовані у сферах, які вона охоплює.
Європейський Суд з прав людини у рішенні від 20.10.2011 у справі "Рисовський проти України" (Заява N 29979/04) зазначив, що принцип "належного урядування", зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків.
За таких обставин, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції щодо задоволення позову в частині покладення обов`язку на Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити виплату пенсії позивачу у 100% розмірі підвищення в період з 05.03.2019 р. до 13.08.2019 р., тобто до прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 14.08.2019 р. № 804.
На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку про скасування оспорюваного рішення суду першої інстанції в частині визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з приводу виплати ОСОБА_1 за період 05.03.2019 р. - 13.08.2019 р. 75% суми підвищення до пенсії та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити за період 05.03.2019 р. - 13.08.2019 р. виплату пенсії у 100% розмірі підвищення, з прийняттям постанови про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо виплати ОСОБА_1 з 05.03.2019 р. 75% суми підвищення до пенсії та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити ОСОБА_1 з 05.03.2019 року виплату пенсії у 100% розмірі підвищення.
При цьому, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо неправомірності здійснення відповідачем виплати пенсії у розмірі меншому, ніж 100 % підвищення до 05.03.2019 року, оскільки згідно позовних вимог, з урахуванням їх зменшення, позивачем оскаржуються дії відповідача щодо неправомірності виплати пенсії у розмірі 75% підвищення з 05.03.2019 року, позовних вимог про визнання такий дій протиправними до 05.03.2019 року позивачем не заявлено. 
Щодо доводів апеляційної скарги про неправомірну відмову в задоволенні позову в частині  виплати суми перерахованої пенсії одним платежем, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою   статті 2 КАС України   є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
З аналізу викладеного суд зазначає, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.
Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої   статті 55 Конституції України, статей   2,   5 КАС України.
Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Таким чином, гарантоване   статтею 55 Конституції України   й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб факт порушення був обґрунтованим. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.
Визначення обсягу вимог, що підлягають судовому захисту є диспозитивним правом позивача. При цьому, підстави, з якими позивач пов`язує виникнення у нього права на звернення до суду і для задоволення його вимог, визначаються позивачем самостійно. Суд під час прийняття постанови вирішує, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються і яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин (стаття 244 Кодексу адміністративного судочинства України).
Враховуючи вищезазначене, судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних або права і інтереси юридичних осіб, а не можливість їх порушення в майбутньому.
Зважаючи на ті обставини, що пенсійні виплати, щодо яких заявлено позовні вимоги, Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Харківській області на час звернення позивача до суду виплачені не були та у зв`язку з чим право позивача на виплату недоплаченої частини розміру пенсії однією сумою відповідачем порушено не було, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині, але з інших мотивів та підстав.
Стосовно інших посилань апеляційної скарги, то колегія суддів критично оцінює такі з огляду на їх необґрунтованість, та зазначає, що згідно п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Крім того, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Згідно ч.ч. 1-4 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини ( ч. 4 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України). 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  задовольнити частково.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 27.11.2019 по справі №520/486/19 в частині задоволення позову ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з приводу виплати ОСОБА_1 за період 05.03.2019 р. - 13.08.2019 р. 75% суми підвищення до пенсії, зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити за період 05.03.2019р.-13.08.2019 р. виплату пенсії у 100% розмірі підвищення.
Прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
 Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо виплати ОСОБА_1 з 05.03.2019 р. 75% суми підвищення до пенсії.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити ОСОБА_1 з 05.03.2019 року виплату пенсії у 100% розмірі підвищення.
Змінити рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.12.2019 року по справі № 520/486/19 в частині мотивів та підстав відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області виплатити  недоплачену частину основного розміру пенсії з 01.01.2018 р. та з 05.03.2019 р. однією сумою.
В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.12.2019 року по справі № 520/486/19 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	О.М. Мінаєва 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	М.І. Старосуд    Я.М. Макаренко