Ухвала
 
18 березня 2020 року
м. Київ
справа № 462/2078/18
провадження № 61-2331 ск20 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Білоконь О. В. розглянув касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 16 травня  2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 10 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,
ВСТАНОВИВ:
До Верховного Суду 27 січня 2020 року публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі - ПАТ «Альфа-Банк») подало касаційну скаргу на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 16 травня 2019 року тапостанову Львівського апеляційного суду від 10 грудня 2019 року з пропуском строку, установленого частиною першою статті 390 ЦПК України.
Ухвалою Верховного Суду від 05 лютого 2020 року вказану касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку до 10 березня 2020 року для усунення її недоліків, а саме: заявнику необхідно сплатити судовий збір та надати докази про дату отримання повного тексту оскаржуваної постанови чи навести інші підстави пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень.
У березні 2020 року до суду касаційної інстанції надійшли матеріали, надіслані на виконання вимог ухвали від 05 лютого 2020 року з яких вбачається, що заявником недоліки касаційної скарги не усунуто в повному обсязі, з огляду на таке.
На обґрунтуванняповажності причин пропуску строку на касаційне оскарження заявник зазначив, що копію оскаржуваної постанови було отримано 24 грудня 2019 року, що підтверджується поштовим відправленням за № 7900823536182, отже, тридцятиденний строк на подання скарги спливає 24 січня 2020 року. У зв`язку з тим, що 25 та 26 січня 2020 року були вихідними днями, касаційну скаргу подано 27 січня 2020 року.
Наведені заявником причини пропуску строку на касаційне оскарження судового рішення, ухваленого 10 грудня 2019 року, а оприлюдненого                   16 грудня 2019 року, не можна визнати поважними з огляду на таке. 
Відповідно до частин першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. 
Встановлено, що повний текст оскаржуваної постанови заявник отримав 24 грудня 2019 року, а касаційну скаргу подав 27 січня 2020 року, тобто з пропуском тридцятиденного строку з дня вручення йому такого судового рішення, оскільки в силу положень статей 123-124 ЦПК України останнім днем на подачу касаційної скарги є 23 січня 2020 року, а не 27 січня 2020 року, як помилково вважає заявник. 
При цьому враховано, що ПАТ «Альфа-Банк», подаючи у цій справі апеляційну скаргу, достовірно знало про наявність цього судового провадження, оскільки представник ОСОБА_2 подавав до суду апеляційної інстанції клопотання про відкладення розгляду справи та з 16 грудня 2019 року мав можливість у Єдиному державному реєстрі судових рішень ознайомитись із оскаржуваною постановою, демонструючи готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи. Інших поважних причин пропуску строку на касаційне оскарження ПАТ «Альфа-Банк» не навело.
Отже, подаючи касаційну скаргу на судове рішення після спливу більше ніж 30 днів з дня його офіційного оприлюднення та отримання,  ПАТ «Альфа-Банк» не підтвердило поважність причин пропуску строку належними доказами, які б свідчили про наявність непереборних, незалежних від

волевиявленнязаявника, істотних перешкод чи труднощів для подання касаційної скарги, а наведені банком підстави для поновлення строків для оскарження не виправдовують втручання у принцип юридичної визначеності.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі № 3236/03 «Пономарьов проти України» зазначено, що поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності .
Відповідно до положень частини другої статті 393 ЦПК України та статті 185 ЦПК України (тут і надалі у редакції, чинній на день подання касаційної скарги) у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу і заявник не усунув недоліки скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається заявнику.
Оскільки у встановлений судом строк, станом на 18 березня 2020 року недоліки касаційної скарги не усунутов повному обсязі, відповідно до статті 185 ЦПК України касаційна скарга підлягає поверненню заявнику, що не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, 
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 16 травня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 10 грудня 2019 року вважати неподаною та повернути заявнику.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу. 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                        О. В. Білоконь