УХВАЛА

12 червня 2020 року 
Київ
справа №240/12064/19
адміністративне провадження №К/9901/13601/20

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Губської О.А.,  перевіривши касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2020 року у справі №240/12064/19 за позовом ОСОБА_1 до    Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,
в с т а н о в и в :
25 травня 2020 року зазначена касаційна скарга надійшла до суду касаційної інстанції.
З 08 лютого 2020 року набрав чинності  Закон України від 15 січня 2020 року №460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», яким внесено зміни до Розділу ІІІ Глави 2 «Касаційне провадження», зокрема, щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.
За правилами частини першої  статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України  за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд дійшов висновку про необхідність її повернення з таких підстав.
Під час перевірки зазначеної касаційної скарги на предмет дотримання вимог  статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України  встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені  Кодексу адміністративного судочинства України  (далі – КАС України) підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
Частиною третьою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України  встановлено, що у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
Частиною четвертою  статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України  встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Аналіз наведених положень  Кодексу адміністративного судочинства України  дає підстави для висновку, що в разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій  статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Своєю чергою, неправильним застосуванням норм матеріального права вважається:
неправильне тлумачення закону;
застосування закону, який не підлягає застосуванню;
незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.
У касаційній скарзі скаржник, зазначає про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права. Посилаючись на частину першу статті 133 КАС України зазначає, що суд апеляційної інстанції мав врахувати майновий стан сторони, відстрочити або розстрочити сплату судового збору, адже Військова частина НОМЕР_1 є бюджетною організацією, яка фінансується з бюджету. 
Верховний Суд, проаналізувавши оскаржуване судове рішення, дійшов висновку про необґрунтованість зазначеної підстави, оскільки залишаючи апеляційну скаргу без руху та відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, судом апеляційної інстанції не вирішувалося питання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору. Відтак, такі доводи скаржника не можуть бути визнані належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судового рішення.
При цьому, обґрунтування касаційної скарги зводяться до незгоди скаржника із рішенням суду першої інстанції, яке не було переглянуто судом апеляційної інстанції по суті спору.
Дослідивши касаційну скаргу на предмет відповідності вимогам процесуального закону, суд установив, що у скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. 
При цьому, з урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX і які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.
Пунктом 4 частини п`ятої  статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України  встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
За наведених обставин касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.
Відповідно до частини другої статті  332  та частини восьмої статті  169 Кодексу адміністративного судочинства України  повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
На підставі викладеного, керуючись статтями  248,  328,  332 Кодексу адміністративного судочинства України, -
у х в а л и в :
Касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2020 року у справі №240/12064/19 за позовом ОСОБА_1 до    Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії - повернути скаржнику.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Роз`яснити заявникові, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

  Суддя	  О. А. Губська