ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний № 323/316/20                                 Головуючий в 1 інст. Мінаєв М.М..
Провадження № 33/807/302/20                                         Доповідач в 2 інст. - Рассуждай В.Я.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
       
       12 травня 2020 року                                                 м. Запоріжжя
       Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Швайковського А.А. справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Оріхівського районного суду Запорізької області від 6 квітня 2020 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працює в АТ «Запоріжгаз»,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до постанови суду першої інстанції 02.02.2020 року о 02 год. 45 хв. ОСОБА_1 був виявлений по вул. Миру в м. Оріхів Запорізької області як такий, що керував автомобілем «ВАЗ-2110», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння у виді нестійкої ходи, запаху алкоголю з порожнини рота, порушення мови, але від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати а провадження у справі щодо нього закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
В обґрунтування зазначає, що зі змісту протоколу не вбачається, що правопорушення фіксувалось технічними засобами. Суд першої інстанції прийняв за догму відеозапис з бодікамери поліцейського та не звернув увагу на допущені порушення. З відеозапису вбачається, що на ньому не зафіксовано обставини вчинення адміністративного правопорушення, наявне відео не підтверджує факти, викладені в протоколі щодо його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Відеозапис з бодікамери поліцейського розпочинається з того, що вони під`їхали до легкового автомобіля, що стояв на узбіччі вулиці та біля якого він стояв та розмовляв по телефону, тобто бодікамерою не зафіксовано взагалі того факту, що він керував транспортним засобом та вчинив інше правопорушення, як про це вказували працівники поліції - завчасно не увімкнув покажчик повороту. 
Вважає що цей запис, який був наданий вже під час розгляду справи, у відповідності до правової позиції, викладеної в Постанову Верховного Суду від 15.11.2018 р. по справі № 524/5536/17, не є належним доказом по справі про адміністративне правопорушення. 
Усупереч вимогам ст.ст. 266, 265-2 КУпАП докази його відсторонення від керування транспортним засобом, тимчасового затримання транспортного засобу до матеріалів справи не додані. 
Суд першої інстанції сам встановив порушення порядку проведення його огляду на стан алкогольного сп`яніння, фальсифікації протоколу працівниками поліції, які зазначили неіснуючих свідків, але дійшов до висновку про керування ним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння на підставі відеозапису, хоча на ньому взагалі не зафіксовано, що він керував транспортним засобом. 
Вважає, що розгляд справи судом проведено формально, без з`ясування всіх обставин справи. Порушено вимоги щодо всебічного, повного об`єктивного з`ясування та дослідження всіх обставини справи в їх сукупності, що мають значення для правильного вирішення справи. 
В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу, зазначивши, що він не керував транспортним засобом.
       Адвокат підтримав апеляційну скаргу. Зазначив, що із відеозапису вбачаться, що ОСОБА_1 був пішоходом. Відео починається з того, що поліцейські під`їхали і вийшли з автомобіля, а його клієнт перебував поряд. За доводами адвоката, ОСОБА_1 чекав на друга, який повинний був перегнати автомобіль.
Також вказував на те, що свідки в суд не з`явилися, повістки повернулися до суду не отриманими. Зазначав, якщо була відмова від проходження огляду, водія повинні були направити на медогляд, чого не було зроблено.
Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, та її захисника, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованими та засновані на досліджених доказах.
Зокрема, суд першої інстанції проаналізував зміст відеозапису правопорушення та надав йому належну оцінку.
Так, відеозапис із нагрудної камери поліцейського розпочинається відразу після зупинки транспортних засобів (службового автомобіля поліції та ОСОБА_1 ). Біля відкритої дверці водія автомобіля «ВАЗ-2110» стоїть ОСОБА_1 . Інших осіб в автомобілі та біля нього немає. Під час спілкування із працівниками поліції ОСОБА_1 протягом шести хвилин не заперечує, що він є водієм, перепитує які порушення правил дорожнього руху він допустив, уточнює за скільки метрів до повороту він мав подати сигнал повороту. Коли під`їхали його знайомі працівники поліції, зазначає (мовою оригіналу): « Я їхав, по телефону с тобой разговаривал». На запитання інспектора поліції: «Товариш водій, ви вживали алкоголь?», ОСОБА_1 знову не заперечує, що є водієм транспортного засобу. Лише потім, перемовившись із товаришем, та усвідомлюючи можливість понести відповідальність за керування, почав заперечувати рух транспортного засобу (відеофайл XX0U000_000Q0R20200202024914_0060B.MP4).
Наступний запис, який містить файл НОМЕР_2 .MP4 засвідчує, що працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти медичний огляд на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Драгер», а в разі відмови від цього - в медичному закладі. У відповідь на це ОСОБА_1 спочатку наполягав на наданні йому дозвільних та метрологічних документів на газоаналізатор, а після того, як поліцейські такі документи надали для огляду, ОСОБА_1 почав їх вмовляти «не робити цього», явно маючи на увазі ухилитися від огляду на стан алкогольного сп`яніння та складення протоколу про адміністративне правопорушення за це. Потім відмовляється від проходження огляду за допомогою спеціального технічного засобу, на пропозицію проїхати до медичного закладу, не відповідає категоричною відмовою, але вся його наступна поведінка впродовж подальшої півгодини відеозаписів (умовляння та висловлювання поліцейським різноманітних пропозиції задля того, що б не оформлювалися матеріали справи) вказують на ухилення ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого законом порядку.
Також відеозаписом зафіксовано, що під час вручення постанови за ч. 2 ст. 122 КУпАП (копія якої, до речі, міститься у матеріалах справи - а.с. 5), ОСОБА_1 сперечається із поліцейським, стверджуючи, що він увімкнув поворот (той самий файл з 33 хв. по 34 хв. запису).
Отже вказаним відеозаписом підтверджується, що, по-перше, ОСОБА_1 був водієм транспортного засобу «ВАЗ-2110», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що також підтверджується його письмовими запереченнями, наданими до суду першої інстанції (а.с. 18).
По-друге, ОСОБА_1 , маючи відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху обов`язок на вимогу поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, ухилився від виконання цього обов`язку. Що тягне за собою відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, адже відмова від проходження огляду може бути виражена й у пасивній формі шляхом ухилення від виконання цього обов`язку.
В апеляційній скарзі зазначено, що вказаний відеозапис, який був наданий вже під час розгляду справи, у відповідності до правової позиції, викладеної в Постанову Верховного Суду від 15.11.2018 р. по справі № 524/5536/17, не є належним доказом по справі про адміністративне правопорушення. 
Проте матеріали справи вказують на те, що відеозапис був долучений до матеріалів справи та надійшов до суду разом зі справою, що вбачається із змісту супровідного листа (а. 11), розпискою ОСОБА_1 в отриманні копії відеозапису (а.с. 16), рапортом, який підтверджує здійснення відеозапису, збереження його на технічний носій (компакт-диск) та долучення до матеріалів справи (а.с. 27).
Крім того апеляційний суд відхиляє посилання апелянта на Постанову Верховного Суду від 15.11.2018 р. по справі № 524/5536/17, адже у тій справі Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду визнав неналежним доказом відеозапис через те, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, яка відповідно до ст. 258 КУпАП винесена органом Національної поліції без складання протоколу про адміністративне правопорушення, не містила посилання на технічний засіб, яким була здійснена відеофіксація, як того вимагає ч. 3 ст. 283 КУпАП. Проте ні ст. 256 КУпАП, яка регулює зміст протоколу про адміністративне правопорушення, ні положення Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07.11.2015 № 1395 не вимагають зазначення засобу відеофіксації у протоколі про адміністративне правопорушення. 
Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність даних про відсторонення водія від керування транспортним засобом та передачі керування автомобілем уповноваженій особі, апеляційних суд виходить з такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
За положеннями частини 7 вказаної статті у разі відсторонення особи від керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном можливість керування цим транспортним засобом, річковим або маломірним судном надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія (судноводія) відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном.
Отже за змістом наведених норм особа, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного чи іншого сп`яніння, або є підстави вважати, що вона перебуває у такому стані, відстороняється від керування транспортним засобом. При цьому ч. 7 ст.  266 КУпАП надає можливість передати керування транспортним засобом тій особі, яка уповноважена водієм та має відповідне посвідчення.
Тобто передача керування транспортним засобом іншій особі здійснюється лише за бажанням особи, яка була відсторонена від керування. 
Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення, водій ОСОБА_1 був відсторонений від керування транспортним засобом (а.с. 1), даних, що свідчать про протилежне, або бажання водія передати керування іншій особі матеріали справи не містять. А тому апеляційний суд відхиляє відповідні доводи скарги.
Є безпідставним посилання апелянта на порушення порядку огляду на стан сп`яніння та висновків суду про керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, адже суд першої інстанції обґрунтовано притягнув особу за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а не за керування транспортним засобом у такому стані.
Застосований судом першої інстанції стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.
Апеляційний суд дійшов до переконання, що суд першої інстанції встановив обставини справи відповідно до вказаного стандарту та прийняв обґрунтоване рішення про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, - 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Оріхівського районного суду Запорізької області від 6 квітня 2020 року, якою ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду                                                В.Я. Рассуждай
Дата документу  Справа № 323/316/20