П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

22 квітня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 540/593/19	
Головуючий в 1 інстанції: Попов В.Ф.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді - Осіпова Ю.В.,
суддів -  Скрипченка В.О., Танасогло Т.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року (м. Херсон, дата складання повного тексту рішення - 25.04.2019р.) по справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області та 3-ї особи Фермерського господарства «ВЛ-Фермер» про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,- 
В С Т А Н О В И В:
25.03.2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до Херсонського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до ГУ Держгеокадастру у Херсонській області та 3-ї особи ФГ «ВЛ-Фермер», в якому просили суд:
- визнати протиправними рішення ГУ Держгеокадастру у Херсонській області від 05.03.2019р. №128/0-74/6-19 та №128/0-74/6-19 про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність, як членам ФГ, земельних ділянок, що не перевищує земельну частку (пай), за рахунок земель, наданих в оренду для ведення особистого фермерського господарства, із земель сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 21,1341 га, у тому числі: 21,1341 га - пасовища (кадастровий номер 6520955100:04:033:0002), згідно договору оренди землі від 15.12.2016р., зареєстрованого 25.12.2016р.;
- зобов`язати ГУ Держгеокадастру у Херсонській області надати їм дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність, як членам ФГ «ВЛ-Фермер», земельних ділянок, що не перевищує земельну частку (пай), за рахунок земель, наданих в оренду для ведення особистого фермерського господарства загальною площею 21,1341 га, у тому числі: 21,1341 га - пасовища (кадастровий номер 6520955100:04:033:0002), згідно договору оренди землі від 15.12.2016 року, зареєстрованого 25.12.2016 року.
- встановити судовий контроль за рішенням суду шляхом зобов`язання відповідача подати у визначений судом термін з моменту набрання рішенням законної сили звіт про виконання рішення суду.
Свої позовні вимоги позивачі обґрунтовувли тим, що відповідачем вже не в перший раз протиправно та без передбачених чинним законодавством підстав відмовлено їм у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - задоволено повністю. Визнано протиправною відмову ГУ Держгеокадастру у Херсонській області у наданні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність, як членам фермерського господарства, земельних ділянок, що не перевищує земельну частку (пай), за рахунок земель, наданих в оренду для ведення особистого фермерського господарства, із земель сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 21,1341 га, у тому числі: 21,1341 га - пасовища (кадастровий номер 6520955100:04:033:0002). згідно договору оренди землі від 15.12.2016 року, зареєстрованого 25.12.2016 року. Зобов`язано ГУ Держгеокадастру у Херсонській області надати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність, як членам фермерського господарства «ВЛ-Фермер», земельних ділянок, що не перевищує земельну частку (пай), за рахунок земель, наданих в оренду для ведення особистого фермерського господарства загальною площею 21,1341 га, у тому числі: 21,1341 га - пасовища (кадастровий номер 6520955100:04:033:0002), згідно договору оренди землі від 15.12.2016 року, зареєстрованого 25.12.2016 року. Встановлено судовий контроль за виконанням рішення суду та зобов`язано ГУ Держгеокадастру у Херсонській області надати звіт про виконання рішення суду протягом десяти днів з дня вступу в законну силу.
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду 1-ї інстанції, в.о. начальника ГУ Держгеокадастру у Херсонській області 24.05.2019 року подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 24.04.2019 року та прийняти нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі. 
Згідно приписів п.п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю та/або неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність належних підстав для її задоволення.
Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи. 
15.12.2016р. між ГУ Держгеокадастру у Херсонській області та ОСОБА_1 укладено договір оренди землі, предметом якого є надання орендарю в строкове (на 7 років) платне користування земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності площею 21,1341 га для ведення фермерського господарства, що розташована за межами населених пунктів на території Великоолександрівської селищної ради Великоолександрівського району Херсонської області.
Згідно статуту ФГ «ВЛ-Фермер» (нова редакція), затвердженого рішенням засновника господарства від 26.06.2017 року №2 та зареєстрованого 18.07.2017 року, до складу господарства входять: голова ФГ - ОСОБА_1 , член ФГ - ОСОБА_2  Фермерське господарство користується на підставі вищевказаного договору оренди землі від 15.12.2016 року, земельною ділянкою площею 21,1341 га.
09.08.2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до ГУ Держгеокадастру у Херсонській області із заявами про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею по 10,6 га, яка розташована на території Великоолександрівської селищної ради Великоолександрівського району Херсонської області для ведення фермерського господарства із земель державної власності.
Отримавши відмову, позивачі звернулися до суду з позовом. 
Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 07.11.2017 року по справі №821/1412/17 визнано протиправною відмову ГУ Держгеокадастру у Херсонській області у наданні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність, як членам фермерського господарства, земельних ділянок, що не перевищує земельну частку (пай), за рахунок земель, наданих в оренду для ведення особистого фермерського господарства, із земель сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 21,1341 га, у тому числі: 21,1341 га - пасовища (кадастровий номер 6520955100:04:033:0002), згідно договору оренди землі від 15.12.2016 року, зареєстрованого 25.12.2016 року. Зобов`язано ГУ Держгеокадастру у Херсонській області надати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність, як членам ФГ «ВЛ-Фермер», земельних ділянок, що не перевищує земельну частку (пай), за рахунок земель, наданих в оренду для ведення особистого фермерського господарства загальною площею 21,1341 га, у тому числі: 21,1341 га - пасовища (кадастровий номер 6520955100:04:033:0002), згідно договору оренди землі від 15.12.2016р., зареєстрованого 25.12.2016р. Зобов`язано ГУ Держгеокадастру у Херсонській області у місячний строк з дня набрання постановою законної сили надати суду звіт про її виконання. 
Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 22.03.2018 року по справі №821/1412/17 вказану вище постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 07.11.2017р. скасовано та ухвалено нову постанову. Визнано протиправною відмову ГУ Держгеокадастру у Херсонській області у наданні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність, як членам фермерського господарства, земельних ділянок, що не перевищує земельну частку (пай), за рахунок земель, наданих в оренду для ведення особистого фермерського господарства, із земель сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 21,1341 га, у тому числі: 21,1341 га - пасовища (кадастровий номер 6520955100:04:033:0002), згідно договору оренди землі від 15.12.2016 року, зареєстрованого 25.12.2016 року. Зобов`язано ГУ Держгеокадастру у Херсонській області повторно розглянути заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 09.08.2017 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, для ведення фермерського господарства. В іншій частині позовних вимог - відмовлено. 
В подальшому, 08.06.2018 року ГУ Держгеокадастру у Херсонській області було повторно розглянуті заяви позивачів щодо надання їм дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок в розмірі земельної частки (паю) для ведення фермерського господарства та листами №31-21-0.302-3159/2-18, №31-21-0.302-3162/2-18 та повторно відмовлено у задоволені цих заяв з раніше зазначених причин, що і стало підставою для повторного звернення позивачів до суду.
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 18.07.2018 року по справі 821/1234/18, залишеного без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.12.2018 року, визнано протиправною відмову ГУ Держгеокадастру у Херсонській області у наданні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність, як членам фермерського господарства, земельних ділянок, що не перевищує земельну частку (пай), за рахунок земель, наданих в оренду для ведення особистого фермерського господарства, із земель сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 21,1341 га, у тому числі: 21,1341 га - пасовища (кадастровий номер 6520955100:04:033:0002), згідно договору оренди землі від 15.12.2016 року, зареєстрованого 25.12.2016 року. Зобов`язано ГУ Держгеокадастру у Херсонській області  повторно розглянути заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 від 09.08.2017 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, для ведення фермерського господарства. В решті позовних вимог - відмовлено.
05.03.2019 року листом заступника начальника ГУ Держгеокадастру у Херсонській області за №128/0-74/6-19, на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.12.2018 року, розглянуто заяву ОСОБА_2 , якій відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки в розмірі земельної частки (паю) для ведення фермерського господарства.
05.03.2019 року листом заступника начальника ГУ Держгеокадастру у Херсонській області за №128/0-75/6-19 ОСОБА_1 також повідомлено, що на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.12.2018 року, розглянуто його заяву та відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки в розмірі земельної частки (паю) для ведення фермерського господарства. 
Не погоджуючись з такими діями та рішеннями відповідача, позивачі втретє звернулись до суду із даним позовом.
Вирішуючи справу по суті та повністю задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності п/вимог та, відповідно, з неправомірності дій та спірних рішень відповідача.
Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх обгрунтованими, з огляду на наступне.
Частиною 2 ст.19 Конституції України та ст.24 Закону України «Про місцеве самоврядування» встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до змісту ст.ст.1,78 Земельного кодексу України, земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній і державній власності та є, в свою чергу, основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною Держави. 
Як вбачається з ч.3 ст.22 ЗК України, землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування, зокрема, громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.
Приписами ч.1 ст.116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Так, згідно із положеннями ст.118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу. 
У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). 
У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді АР Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.
В подальшому, цей проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому ст.186-1 цього Кодексу.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами обох інстанцій, спірними листами від 05.03.2019 року №№ 128/0-74/6-19, 128/0-75/6-19, ГУ Держгеокадастру у Херсонській області  фактично відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою з підстав: щодо ОСОБА_1 вказано наявність діючого договору оренди земельної ділянки, який укладено із ним 15.12.2016 року, а ОСОБА_2 - вказана земельна ділянка згідно договору оренди землі перебуває у користуванні ОСОБА_1 , у зв`язку з чим відсутні правові підстави для передачі безоплатно у приватну власність земельної частки (паю).
Разом з тим, судова колегія зазначає, що вказані підстави були предметом розгляду адміністративних справ 821/1412/17 та №821/1234/18, постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 22.03.2018 року та рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 18.07.2018 року, відповідно, які набрали законної сили та якими встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які є членами фермерського господарства «ВЛ-Фермер», мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства в розмірі земельної частки (паю). 
Крім того, в рішенні Херсонського окружного адміністративного суду від 18.07.2018 року по справі №821/1234/18, зазначено, що позивачам у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою відмовлено з підстав, які не передбачені ч.7 ст.118 ЗК України.
А як передбачено ч.4 ст.78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Також, відповідно до ч.1 ст.370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Таким чином, судова колегія приходить до аналогічного, що і суд 1-ї інстанції висновку, що спірні відмови ГУ Держгеокадастру у Херсонській області у наданні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність, як членам фермерського господарства, земельних ділянок, що не перевищує земельну частку (пай), за рахунок земель, наданих в оренду для ведення особистого фермерського господарства, із земель сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 21,1341 га є протиправними, так як спірні відмови прийняті з таких самих підстав, які вже були визнанні протиправними.
При цьому, жодних нових обставин при останній відмові позивачам у наданні спірного дозволу відповідач у своїх рішеннях не навів.
Також, судова колегія погоджується і з висновками суду 1-ї інстанції щодо повного задоволення позову у зазначений у позовні спосіб, а саме шляхом зобов`язання відповідача надати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність, як членам ФГ «ВЛ-Фермер», земельних ділянок, та щодо втручання суду у дискреційні повноваження відповідача також зазначає наступне.
Згідно приписів ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Рекомендацією №R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 року, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Отже, дискреційним повноваженням є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийняті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.
Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.3 ст.2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.
При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.
Втручання суду в повноваження суб`єкта публічної влади можливе лише тоді, якщо судом буде встановлено, що в адміністративній процедурі фізична (юридична) особа виконала всі приписи законодавства, а суб`єкт владних повноважень у відповідь необґрунтовано й незаконно не вчинив належну дію чи не ухвалив необхідне рішення.
Так, як вбачається з матеріал справи та зазначалось вище, позивачі 09.08.2017 року вперше звернулись до ГУ Держгеокадастру у Херсонській області із заявами про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки
Отримавши відмову, позивачі звернулися до суду з позовом та відповідно до постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 22.03.2018 року по справі №821/1412/17, такі відмови ГУ Держгеокадастру у Херсонській області у наданні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту землеустрою визнано протиправними  та зобов`язано ГУ Держгеокадастру у Херсонській області повторно розглянути заяви від 09.08.2017 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою.
Далі, 08.06.2018 року ГУ Держгеокадастру у Херсонській області повторно розглянуті заяви позивачів щодо надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок та листами №31-21-0.302-3159/2-18, №31-21-0.302-3162/2-18 знову відмовлено у задоволені таких заяв із раніше зазначених причин, що стало підставою для повторного звернення позивачів до суду.
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 18.07.2018 року по справі 821/1234/18, залишеного без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.12.2018 року, знову визнано протиправною відмову ГУ Держгеокадастру у Херсонській області у наданні позивачам дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок і зобов`язано відповідача повторно (т.б. вже втретє) розглянути заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 від 09.08.2017 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, для ведення фермерського господарства.
Разом з тим, 05.03.2019 року позивачам листами №128/0-74/6-19 та №128/0-75/6-19 знов відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки в розмірі земельної частки (паю) для ведення фермерського господарства, які, в свою чергу, у відповідності до встановленого вище були визнанні протиправними. 
Тобто, враховуючи вищевказане, колегія суддів приходить до аналогічного, що і суд 1-ї інстанції висновку, що з метою належного та ефективного захисту прав позивачів, відповідача слід зобов`язати прийняти рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки позивачам.
Крім того, судова колегія також ще раз вважає додатково зазначити й про те, що в листах-відмовах від 05.03.2019 року відповідач не навів законодавчо обґрунтованих підстав для повторної відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, а отже у ГУ Держгеокадастру у Херсонській області відсутнє право адміністративного розсуду, а відтак, зобов`язання відповідача затвердити вищезазначений проект, в даному конкретному випадку, фактично не впливає на його дискреційні повноваження.
Також, судова колегія погоджується з судом 1-ї інстанції висновками про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.
Так, ч.1 ст.382 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про  виконання судового рішення.
Отже, оскільки відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, систематично приймались протиправні рішення, всупереч судовим рішенням по справах №821/1412/17 та №821/1234/18, є всі підстави для зобов`язання останнього подати звіт про виконання даного судового рішення.
До того ж, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
А відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права. 
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.316 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст.308,311,315,316,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, - 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області - залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 14 червня 2018 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови виготовлено 22.04.2020р. 

Головуючий у справі
суддя-доповідач:                                                             Ю.В. Осіпов 

Судді:                                                                             В.О. Скрипченко  

                                                                                      Т.М. Танасогло