Ухвала
 
21 травня 2020 року
м. Київ
 
справа № 2-421/2012
 
провадження № 61-4749ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н.Ю. (суддя-доповідач), Осіяна О.М., Білоконь О. В., 
 
розглянув заяву ОСОБА_1 про виправлення описки в ухвалі Верховного Суду від 30 березня 2020 за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 05 червня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 28 січня 2020 року за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Мелітопольського суду Запорізької області від 20 листопада 2012 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - Центр Державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельним ресурсам, приватний нотаріус Мелітопольського міського нотаріального округу Зубова Антоніна Олексіївна, про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки, визнання дійсним правочину щодо купівлі-продажу земельної ділянки, визнання права власності на земельну ділянку та встановлення постійного земельного сервітуту, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - відкрите акціонерне товариство «Мелітопольгаз», комунальне підприємство «Водоканал», приватний нотаріус Мелітопольського міського нотаріального округу Бєднова Наталія Віталіївна, про стягнення грошових сум,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У березні 2020 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 05 червня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 28 січня 2020 року.
 
Ухвалою Верховного Суду від 30 березня 2020 року відкрито касаційне провадження у даній справі, витребувано справу з Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області, роз`яснено учасникам справи право на подачу відзиву на касаційну скаргу.
 
У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про виправлення описки в ухвалі Верховного Суду від 30 березня 2020 року, в обґрунтування якої посилається на те, що судом було допущено описку, а саме: не зазначено в тексті ухвали усіх залучених третій осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, помилково зазначено вимогу про визнання дійсним правочину купівлі-продажу земельної ділянки, вказано номер справи, яка вже знищена.
 
Вивчивши подану заяву, матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вказаної заяви, виходячи з таких підстав.
 
Відповідно до 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.
 
Описка - це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо). Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належать написання прізвищ та імен, адрес, зазначення дат та строків тощо.
 
Зі змісту заяви вбачається, що на думку заявника в тексті ухвали Верховного Суду не зазначені усі треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, помилково зазначено позовну вимогу щодо визнання дійсним правочину, проте, перелік третіх осіб, вказаних в ухвалі від 30 березня 2020 року повністю відповідає складу учасників справи, визначеному в оскаржуваних судових рішеннях, а вказівка на вимогу про визнання дійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки кореспондує аналогічній вимозі, вказаній в постанові Запорізького апеляційного суду від 28 січня 2020 року, якою переглянуто судове рішення, яке заявник просить переглянути за нововиявленими обставинами. Крім того, посилання заявника на помилкову вказівку на номер справи 2-421/2012 у зв`язку з її знищенням не може бути розцінено судом як описку, оскільки, як вбачається з оскаржуваних судових рішень, суди попередніх інстанцій номером справи зазначали саме 2-421/2012 разом з номером 2-2585/11, тому колегія суддів відхиляє вказані доводи заявника як такі, що містять посилання на описку в судовому рішенні, що має істотний характер.
 
За таких підстав зазначене в тексті ухвали Верховного Суду від 30 березня 2020 року не є опискою в розумінні статті 269 ЦПК України, відтак, доводи заяви є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.
 
Керуючись статтями 261, 269 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про виправлення описки в ухвалі Верховного Суду від 30 березня 2020 року.
 
Ухвала суду є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                                               Н. Ю. Сакара
                                                                                                                   О. В. Білоконь
                                                                                                                   О. М. Осіян