ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" червня 2020 р.           Справа№ 910/11305/18
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Ткаченка Б.О.
суддів:            Гаврилюка  О.М. 
          Суліма  В.В. 
 
За участю секретаря судового засідання Прохорової Г.С.
Представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 02.06.2020
розглянувши матеріали апеляційної скарги Радомишльської районної спілки споживчих товариств
на рішення          Господарського суду міста Києва
від                     05.11.2019
у справі           № 910/11305/18 (суддя Ващенко Т.М.)
за позовом          Радомишльської районної спілки споживчих товариств
до           1.          Державного підприємства «СЕТАМ»
           2.          Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ головного територіального управління юстиції у м. Києві
Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів:
1. фізична особа ОСОБА_1 
2. Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЦ Фрай»
про          визнання недійсними електронних торгів,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог
Радомишльська районна спілка споживчих товариств звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «СЕТАМ», Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання недійсними електронних торгів, проведених 08.08.2018 щодо продажу приміщення Універмагу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; скасування свідоцтва переможця електронних торгів від 10.08.2018, виданого приватним нотаріусом Радомишльського районного нотаріального округу Мельниченко   Н.М.; скасування запису про державну реєстрацію виникнення права власності від 10.08.2018 за №   27437023.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі судових рішень у справах №   8/84-НМ Господарського суду Житомирської області та №   2-1694 Солом`янського районного суду міста Києва, які були в подальшому скасовані судами вищих інстанцій, приміщення Універмагу вибуло з володіння позивача і в подальшому було неодноразово відчужено. З метою недопущення продажів спірного приміщення, ухвалою Господарського суду Житомирської області від 12.11.2015, зміненою постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 16.02.2016, були вжиті заходи забезпечення позову шляхом заборони іншим особам вчиняти дії, що стосуються приміщення Універмагу, а саме: продавати, передавати у заставу, іпотеку, дарувати тощо. Також ухвалою Господарського суду Житомирської області від 30.07.2018 у справі №  906/631/18 з метою забезпечення позову Радомишльської районної спілки споживчих товариств про витребування приміщення Універмагу з чужого незаконного володіння було повторно накладено арешт на будівлю Універмагу та відповідна інформація була внесена до Державного реєстру обтяжень нерухомого майна.
Незважаючи на вжиті судами заходи забезпечення, не перевіривши наявність (відсутність) чинних обмежень майна, державний виконавець передав ДП «СЕТАМ» на реалізацію приміщення Універмагу і 08.08.2018 відбулися електронні торги з продажу спірного майна. За результатами торгів переможцем було визнано Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЦ Фрай», якому було видано свідоцтво переможця торгів та 10.08.2018 здійснено державну реєстрацію виникнення права власності.

Короткий зміст оскаржуваного рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття
Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.11.2019 у справі №910/11305/18 у позові відмовлено повністю.
Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивач правомірно звернувся за захистом свого порушеного речового права і має законний інтерес у визнанні недійсними електронних торгів, проте заявлена позивачем вимога, хоч і відповідає передбаченим законом способам захисту цивільних прав, однак по своїй суті не призводить до поновлення порушеного права позивача, який вважає себе власником приміщення Універмагу, і за захистом якого він фактично звернувся до суду, оскільки з огляду на правові наслідки недійсності правочину, передбачені ст. 216 ЦК України, задоволення такої вимоги не призведе до повернення позивачеві спірного майна.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погодившись із вказаним рішенням, Радомишльська районна спілка споживчих товариств звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати у повному обсязі рішення Господарського суду міста Києва від 05.11.2019 у справі №910/11305/18 та винести нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Згідно з витягом із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.12.2019 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Ткаченка Б.О., суддів: Гаврилюк О.М., Майданевич А.Г.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.12.2019 апеляційну скаргу Радомишльської районної спілки споживчих товариств на рішення Господарського суду міста Києва від 05.11.2019 у справі №910/11305/18 залишено без руху, надано скаржнику строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
16.01.2020 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду скаржником подано заяву про виконання ухвали суду від 27.12.2019, а також додано документи, що підтверджують сплату судового збору за подачу апеляційної скарги у встановленому законом розмірі.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2020 апеляційне провадження за апеляційною скаргою Радомишльської районної спілки споживчих товариств відкрито та призначено справу до розгляду на 11.02.2020.
Враховуючи перебування головуючого судді Ткаченка Б.О. з 10.02.2020 на лікарняному, розгляд справи 11.02.2020 не відбувся.
Після виходу головуючого судді Ткаченка Б.О. з лікарняного, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.02.2020 справу №910/11305/18 призначено до розгляду на 17.03.2020.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями  від 16.03.2020, у зв`язку з перебуванням судді Майданевича А.Г. у відпустці,  сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі №910/11305/18 колегію суддів у складі головуючого судді: Ткаченка Б.О., суддів: Гаврилюк О.М., Сулім В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.03.2020 прийнято справу №910/11305/18 до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: Гаврилюк О.М., Сулім В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.03.2020 клопотання Радомишльської районної спілки споживчих товариств про відкладення розгляду справи задоволено, відкладено розгляд справи №910/11305/18 на 07.04.2020.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.03.2020 повідомлено учасників справи, що, враховуючи Постанову Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 "Про запобігання поширенню на території України короно вірусу COVID - 19" (із змінами) та встановлений карантинний режим, судове засідання, призначене на 07.04.2020 не відбудеться.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.04.2020 повідомлено учасників справи, що судове засідання відбудеться 02.06.2020.

Позиції учасників справи
Представник Радомишльської районної спілки споживчих товариств у поясненнях, наданих у судовому засіданні, підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив апеляційну скаргу задовольнити, скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 05.11.2019 у справі №910/11305/18 та винести нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЦ Фрай»  у поясненнях, наданих у судовому засіданні, підтримала доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін.
Державне підприємство «СЕТАМ» подало до суду відзив на апеляційну скаргу, у якому просить суд залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, справу розглядати за відсутності представника Державного підприємства «СЕТАМ».
Представники інших учасників справи у судове засідання не прибули, про дату, час, і місце судового засідання були повідомлені належним чином, відзиви на апеляційну скаргу до суду не подали. 
Враховуючи положення частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, зважаючи на те, що явка в судове засідання сторін або інших учасників справи обов`язковою не визнавалась, судова колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників усіх учасників справи.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
Згідно із Свідоцтвом про право власності серії НОМЕР_3 від 27.12.2004 Радомишльська районна спілка споживчих товариств була власником нерухомого майна - Універмагу за адресою: АДРЕСА_1 (далі - Універмаг), що також підтверджується витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 31.05.2006.
Рішенням Господарського суду Житомирської області від 04.12.2009 у справі №  8/84-НМ за позовом Споживчого товариства «Жиско» до Радомишльської районної спілки споживчих товариств та Комунального підприємства "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради, залишеним без змін постановою Житомирського апеляційного господарського суду від 27.07.2010, визнано право власності Споживчого товариства "Жиско" на об`єкт нерухомого майна в цілому - Універмаг за адресою: АДРЕСА_1.
Як вбачається із матеріалів справи, у подальшому на підставі договору купівлі-продажу від 30.12.2009 будівля Універмагу була відчужена СТ «Жиско» на користь ТОВ «Юридична компанія «Пріорітас».
Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 19.04.2010 зобов`язано ТОВ   «Юридична компанія «Пріорітас» здійснити продаж ОСОБА_2 об`єкта нерухомості, а саме: нежитлових приміщень - Універмагу, загальною площею 6 128,7   кв.м. що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом нотаріального укладення основного договору на умовах визначених у Попередньому договорі від 12.12.2009.
У вказаній справі №  8/84-НМ встановлено, що ТОВ «Юридична компанія «Пріорітас» 27.05.2010 здійснила відчуження приміщень Універмагу ОСОБА_2 .
Постановою Вищого господарського суду від 09.02.2011 у справі №  8/84-НМ постанову Житомирського апеляційного господарського суду від 27.07.2010 та рішення Господарського суду Житомирської області від 04.12.2009 скасовано, справу передано на новий розгляд до Господарського суду Житомирської області.
Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 04.04.2012, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.07.2012, скасовано рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 19.04.2010 та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ «Юридична компанія «Пріорітас» до ОСОБА_2 про розірвання попереднього договору та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Юридична компанія «Пріорітас» про спонукання вчинити дії - відмовлено.
10.03.2015 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Парусовою Г.М., ОСОБА_2 відчужив спірне приміщення ОСОБА_1.
Враховуючи неодноразове відчуження спірного майна, ухвалою Господарського суду Житомирської області від 12.11.2015 у справі №  8/84-НМ накладено арешт на приміщення Універмагу загальною площею 6128,70  кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 88159218250, який розташований на земельній ділянці площею 0,31 га з цільовим призначенням - землі комерційного призначення, кадастровий номер земельної ділянки 182501010100:06:002:0465 до вирішення господарським судом спору у даній справі.
Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 16.02.2016 у справі №  8/84-НМ ухвалу Господарського суду Житомирської області від 12.11.2015 змінено та доповнено резолютивну частину новим абзацом 2 наступного змісту:
"Заборонити іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмету спору: приміщення Універмагу загальною площею 6 128,70 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 88159218250, який розташований на земельній ділянці площею 0,31га з цільовим призначенням - землі комерційного призначення, кадастровий номер земельної ділянки 182501010100:06:002:0465 до набрання законної сили рішенням у справі №8/84-НМ, а саме продавати, передавати в заставу, іпотеку, дарувати, тощо".
Обтяження нерухомого майна, зокрема на підставі постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 16.02.2016, було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Інформаційною довідкою від 01.08.2018 щодо приміщення Універмагу (реєстраційний номер 88159218250).
Постановою Вищого господарського суду України від 24.05.2016 ухвалу Господарського суду Житомирської області від 12.11.2015 та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 16.02.2016 скасовано в частині накладення арешту на приміщення Універмагу.
Остаточним рішенням Господарського суду Житомирської області від 16.04.2018 у справі №   8/84-НМ, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 18.07.2018, залишено без розгляду позовну вимогу щодо зобов`язання КП "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" зареєструвати право власності на будівлю універмагу у м. Радомишль по вул. Велика Житомирська, 1/2, загальною площею 6 128,7 кв.м. на підставі п. 5 ч. 1 ст. 226 ГПК України. В решті позову відмовлено.
Як свідчать матеріали справи, постановою державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 17.05.2018 відкрито виконавче провадження ВП №   56422016 з примусового виконання виконавчого листа №  760/12230/17, виданого 22.01.2018 Солом`янським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором у сумі 4 922 626,30   грн.
Постановою державного виконавця від 17.05.2018 накладено арешт на все майно, що належить боржнику, а постановою начальника Радомишльського районного відділу державної виконавчої служби від 31.05.2018 про опис та арешт майна (коштів) боржника, накладено арешт на спірне приміщення Універмагу.
Постановою державного виконавця від 19.06.2018, з метою визначення ринкової вартості майна для реалізації, призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ТОВ «Приватна експертна служба».
04.07.2018 державним виконавцем направлено Державному підприємству «СЕТАМ» заявку на реалізацію арештованого майна у виконавчому провадженні №  56422016, а саме нежитлового приміщення універмагу, загальною площею 6 128,70 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 30.07.2018 у справі №  906/631/18 накладено арешт на приміщення Універмагу загальною площею 6 128,70 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
03.08.2018 обтяження вищевказаного нерухомого майна на підставі ухвали суду у справі №   906/631/18 від 30.07.2018 зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження від 03.08.2018.
01.08.2018 та 06.08.2018 Радомишльська районна спілка споживчих товариств звернулася до в.о. начальника Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ із заявою, якою повідомила про наявність заборон та накладених арештів на Універмаг.
08.08.2018 відбулися електронні торги з продажу нежитлового приміщення Універмагу, результати яких оформлені протоколом №  350419. За результатами торгів переможцем торгів визнано ТОВ «ТЦ Фрай».
10.08.2018 державним виконавцем складено акт про проведені електронні торги по реалізації арештованого нерухомого майна та винесено постанову про зняття арешту з майна. Також 10.08.2018 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про державну реєстрацію права власності ТОВ «ТЦ Фрай» на приміщення Універмагу.
З урахуванням наведених обставин, посилаючись на те, що реалізація приміщення Універмагу на електронних торгах відбулася всупереч накладеним судом заборонам, позивач звернувся до суду з даним позовом про визнання недійсними електронних торгів, проведених 08.08.2018 Державним підприємством "СЕТАМ" щодо продажу приміщення Універмагу загальною площею 6128,7   кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та оформлені протоколом електронних торгів.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови
Згідно з ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. 
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема визнання правочину недійсним (ч. 2 ст. 16 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару (ч. 1 ст. 658 ЦК України).
Відповідно до ч. 4 ст. 656 ЦК України до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.
Зі змісту ч. 1 ст. 650, ч. 1 ст. 655 та ч. 4 ст. 656 ЦК України вбачається, що процедура набуття майна на електронних торгах є різновидом договору купівлі-продажу.
«Порядком реалізації арештованого майна», затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №   2831/5 (далі - Порядок), передбачена процедура реалізації майна на електронних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника електронних торгів, та складанні за результатами їх проведення акта про проведення електронних торгів, який є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно у випадках, визначених законодавством.
Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Враховуючи те, що відчуження майна з електронних торгів належить до договорів купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, установлених частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України, зокрема, у зв`язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства (частина перша статті 215 цього Кодексу).
Вирішуючи спір про визнання електронних торгів недійсними, необхідно встановити чи мало місце порушення вимог порядку та інших норм законодавства під час проведення електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивача, який оспорює результати електронних торгів.
Відповідно до пунктів 2, 3 розділу ІІ Порядку заявка на реалізацію арештованого майна повинна містити, зокрема відомості про чинні обтяження майна, зареєстровані в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (з урахуванням відомостей Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек) та подається разом із копіями документів, що підтверджують наявність (відсутність) чинних обтяжень майна.
Пунктом 11 розділу ІІІ Порядку визначено, що інформація про майно, включене до лота, виставленого на електронні торги (торги за фіксованою ціною), вноситься Організатором згідно з документами, наданими відповідно до пунктів 2, 3 розділу II цього Порядку.
Як свідчить наявна у матеріалах справи Інформаційна довідка, сформована 01.08.2018 старшим державним   виконавцем Солом`янського РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві Мацко Д.А., до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно був внесений запис №   9344411 від 09.04.2015 про наявність заборони на нерухоме майно - спірне приміщення Універмагу на підставі постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 16.02.2016.
Даних про те, що вказані відомості були включені до заявки державного виконавця відповідно до п.п. 2, 3 розділу ІІ Порядку матеріали справи не містять.
Крім цього, згідно із витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження від 03.08.2018 до Реєстру також внесено запис №  27340585 про накладення арешту на нерухоме майно - спірне приміщення Універмагу на підставі ухвали Господарського суду Житомирської області у справі №   906/631/18 від 30.07.2018, яка була чинною на дату проведення торгів 08.08.2018.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Таким чином, посилання позивача на те, що електронні торги 08.08.2018 та продаж приміщення Універмагу відбулися за наявності заборони на відчуження (арешту) майна, накладеної судовими рішеннями про забезпечення позову, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи.
Разом з тим, як свідчить зміст позовної заяви та наведені у ній підстави позову, вимога позивача про визнання недійсними електронних торгів обґрунтована перш за все тим, що передане на реалізацію приміщення Універмагу вибуло з його володіння на підставі судового рішення у справі №  8/84-НМ, яке в подальшому було скасоване, та за наявності вжитих судом заходів забезпечення позову про витребування цього майна з чужого незаконного володіння.
Таким чином, позовні вимоги у справі №  910/11305/18 фактично спрямовані на захист права власності позивача.
Главою 29 ЦК України, зокрема встановлено способи захисту права власності.
Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Способами захисту права власності згідно із главою 29 ЦК України можуть бути, зокрема: право власника на витребування майна із чужого незаконного володіння (ст. 387 ЦК України); право власника на витребування майна від добросовісного набувача (ст. 388 ЦК України); право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України); визнання права власності (ст. 392 ЦК України); визнання незаконним правового акта, що порушує право власності (ст. 393 ЦК України).
Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права способам, що встановлено чинним законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права.
Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, слід зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод. Так, у рішенні від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Європейський суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.
Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.
Оцінюючи наявність порушеного права чи інтересу позивача на момент звернення до суду із позовом у цій справі, колегія суддів бере до уваги, що майно, яке було предметом продажу на електронних торгах 08.08.2018 належало позивачеві на праві власності та вибуло з його володіння на підставі рішення Господарського суду Житомирської області від 04.12.09. у справі №  8/84-НМ, яке в подальшому скасоване постановою Вищого господарського суду України від 09.12.11, та в результаті подальшого неодноразового відчуження було передане на реалізацію на оспорюваних електронних торгах.
Відповідно до статей 317 і 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.
Згідно із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 24 червня 2015 року у справі № 6-251цс15, за змістом статті 388 ЦК України майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але надалі скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею.
Власник має право витребувати майно з чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України).
Віндикація застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України (висновок Верховного Суду України, сформульований у постанові від 17 лютого 2016 року у справі № 6-2407цс15).
Права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захисту шляхом задоволення позову до добросовісного набувача з використанням правового механізму, передбаченого статтями 215, 216 ЦК України.
Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 17.12.2014 у справі № 6-140цс14, власник майна може витребувати належне йому майно від будь-якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними. При цьому норма частини першої статті 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було в наступному набувачем відчужене третій особі, оскільки надає право повернення майна лише стороні правочину, який визнано недійсним. Захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України.
З урахуванням наведеного вище, такий спосіб захисту не є ефективним у розумінні статті 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, не виключає подальші протиправні дії стосовно цього майна та не виключає необхідність подальших звернень до суду для захисту цього права.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивач правомірно звернувся за захистом свого порушеного речового права і має законний інтерес у визнанні недійсними електронних торгів, проте заявлена позивачем вимога, хоч і відповідає передбаченим законом способам захисту цивільних прав, однак по своїй суті не призводить до поновлення порушеного права позивача, який вважає себе власником приміщення Універмагу, і за захистом якого він фактично звернувся до суду, оскільки з огляду на правові наслідки недійсності правочину, передбачені ст. 216 ЦК України, задоволення такої вимоги не призведе до повернення позивачеві спірного майна.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин, що мають значення для справи, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим апеляційна скарга  задоволенню не підлягає.
Практикою Європейського суду з прав людини передбачено, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, проте його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Згідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Обставини, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду даної справи.
Згідно з ч. 1 ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення суду першої інстанції прийняте з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також із дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстави для його скасування відсутні.
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст.  129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на апелянта.
Керуючись ст.ст. 76-79, 86, 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, 

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу Радомишльської районної спілки споживчих товариств залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 05.11.2019 у справі №910/11305/18 залишити без змін.
2.          Матеріали справи № 910/11305/18 повернути до Господарського суду міста Києва.
3.          Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову може бути оскаржено до Верховного Суду у порядку та строк, передбачені ст.ст. 288, 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складене 12.06.2020

Головуючий суддя                                                            Б.О. Ткаченко 

Судді                                                                                О.М. Гаврилюк

                                                                                В.В. Сулім