ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2020 року 
м. Київ

Справа №  905/2466/16 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова   Є.   В. - головуючого, Пількова   К.   М., Случа   О.   В.,

секретар судового засідання - Астапова   Ю.   В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на постанову Східного апеляційного господарського суду від   03.02.2020 та рішення Господарського суду Донецької області від   19.09.2019 у справі 

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз" до Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" про   стягнення 12   139   048,83   грн, 

за участю представників:
позивача - Болдін   В.   В., адвокат;
відповідача - не   з`явилися,

ВСТАНОВИВ:

1.   Короткий зміст позовних вимог

1.1.   У серпні 2016   року Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" (наразі і далі   - АТ   "Укртрансгаз") звернулося до Господарського суду Донецької області з позовом до Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" (далі - ПАТ "Донецькоблгаз") про стягнення 25   739   810,03   грн за порушення умов договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами від   28.09.2011 №   1109011137/П09 (далі   - договір №   1109011137/П09), з яких: 18   983   481,47   грн - основний борг за надані послуги із транспортування природного газу за період із жовтня 2015   року по червень 2016   року; 3   822   770,53   грн - пеня за несвоєчасні розрахунки за зобов`язаннями лютого-вересня 2014   року та лютого-червня 2016   року; 1   787   187,17   грн - 7   % штрафу від суми простроченої заборгованості за зобов`язаннями липня-серпня 2014   року та лютого-травня 2016   року; 855   505,73   грн - інфляційні втрати за несвоєчасні розрахунки за зобов`язаннями у лютому, квітні-грудні 2015   року та у січні-березні 2016   року, а також 290   865,13   грн - 3   % річних за зобов`язаннями у лютому-вересні 2014   року та у лютому 2015   року - червні 2016   року.

1.2.   Позовні вимоги аргументовано тим, що позивач упродовж 2014- 2016   років надавав відповідачеві послуги із транспортування природного газу магістральними трубопроводами на підставі договору №   1109011137/П09 та направляв йому відповідні акти наданих послуг, частину з яких відповідач оплатив із порушенням строків, передбачених у договорі, а частину не   підписав. 

2.   Фактичні обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій

2.1.   28.09.2011 між Дочірньою компанією "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (наразі   - АТ   "Укртрансгаз"; виконавець) і ПАТ   "Донецькоблгаз" (замовник) укладено договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №   1109011137/П09, за умовами якого газотранспортне підприємство зобов`язується надати замовникові послуги із транспортування магістральними трубопроводами природного газу замовника від пунктів приймання - передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення - газорозподільних станцій (ГРС), а замовник - внести плату за надані послуги із транспортування природного газу магістральними трубопроводами в розмірі, у строки та в порядку, передбачені умовами цього договору (пункт   1.1 договору у редакції додаткової угоди від   17.01.2013 №   3).

2.2.   За змістом пункту   1.2 договору у редакції додаткової угоди від   25.12.2013 №   4 річний плановий обсяг транспортування природного газу замовника становить 94   998,750   тис.   м3, у тому числі по місяцях: січень - 11   999,800   тис.   м3, лютий   - 11   999,800   тис.   м3, березень   - 9   999,850   тис.   м3, квітень   - 6   499,950   тис.   м3, травень   - 5   199,990   тис.   м3, червень   - 4   999,990   тис.   м3, липень   - 4   999,990   тис.   м3, серпень   - 4   999,990   тис.   м3, вересень   - 5   599,990   тис.   м3, жовтень   - 7   199,800   тис.   м3, листопад   - 9   999,800   тис.   м3, грудень   - 11   499,800   тис.   м3.

2.3.   Відповідно до пункту   5.4 договору у редакції додаткової угоди від   17.01.2013 №   3 вартість фактично наданих газотранспортним підприємством замовникові послуг за звітний місяць визначається на підставі акта наданих послуг. Оплата вартості послуг за транспортування природного газу здійснюється замовником (крім гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок газотранспортного підприємства на умовах 100   відсотків попередньої оплати за 10   (десять) днів до початку місяця, в якому буде здійснюватися транспортування газу. Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до 20 (двадцятого) числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів. У платіжних дорученнях замовник повинен обов`язково зазначати номер договору, дату його підписання та звітний період (місяць, рік), за який здійснюється оплата. У випадку якщо в платіжних дорученнях замовника не   зазначено номер договору, дату його підписання, звітний період (місяць, рік), за який здійснюється оплата, газотранспортне підприємство зараховує кошти, що надійшли від замовника, у першу чергу як погашення заборгованості за надані послуги з транспортування газу, що виникла перша за часом у попередніх періодах (пункт   5.5 договору у   редакції додаткової угоди від   17.01.2013 №   4).

2.4.   Згідно з додатковою угодою від   20.06.2014 №   5 до договору сторони частково змінили пункт   1.2 договору, а саме визначили: "Газ замовника, транспортування якого за цим договором здійснює газотранспортне підприємство, призначений для задоволення потреб промислових споживачів та інших суб`єктів господарювання".

2.5.   За змістом пунктів   2, 4 додаткової угоди №   5 інші умови договору залишаються незмінними та обов`язковими до виконання сторонами. Додаткова угода до договору набирає чинності з моменту підписання її уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками. Умови цієї додаткової угоди застосовуються до відносин сторін за договором починаючи з 01.05.2014.

2.6.   У розрахунку заборгованості за транспортування природного газу у 2014- 2016   роках на підставі договору №   1109011137/П09 позивач зазначив загальний обсяг наданих відповідачеві послуг із транспортування природного газу магістральними трубопроводами - 205   047,076   тис.   м3, що підтверджено копіями актів наданих послуг, а заборгованість визначено за жовтень 2015   року - червень 2016   року, що також відображено у позовній заяві.

2.7.   Місцевий суд закрив провадження у справі в частині вимог АТ "Укртрансгаз" про стягнення з ПАТ "Донецькоблгаз" основного боргу за договором №   1109011137/П09 у сумі 13   600   761,20   грн у зв`язку із відсутністю предмета спору в цій частині вимог.

2.8.   Отже, предметом розгляду є вимоги позивача про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 5   382   720,27   грн (за жовтень 2015   року - 2   314   702,33   грн; за листопад 2015   року - 1   520   589,40   грн; за грудень 2015   року - 1   547   428,54   грн); пені в сумі 3   822   770,53   грн (за несвоєчасні розрахунки за зобов`язаннями лютого-вересня 2014   року, лютого-червня 2016   року); 7   % (від суми простроченої заборгованості за зобов`язаннями липня-серпня 2014   року, лютого   -   травня 2016   року) в сумі 1   787   187,17   грн; інфляційні втрати за несвоєчасні розрахунки за зобов`язаннями лютого, квітня-грудня 2015   року та січня-березня 2016   року в сумі 855   505,73   грн і 3   % річних (за зобов`язаннями лютого-вересня 2014   року, лютого   2015   року - червня 2016   року) в сумі 290   865,13   грн. Всього - 12   139   048,83   грн. 

2.9.   Позивач надав місцевому господарському суду копії актів наданих послуг із транспортування природного газу магістральними трубопроводами за жовтень-грудень 2015   року: акт від   31.10.2015 №   10-15-1109011137/П09 - 2133,694   тис.   м3; акт від   31.10.2015 №   10-15-1109011137/П09/КОР - 2028,480   тис.   м3; акт від   31.10.2015 №   10-15-1109011137/П09-1 - 343,188   тис.   м3; акт від   30.11.2015 №   11-15-1109011137/П09-1 - 481,287   тис.   м3; акт від   30.11.2015 №   11-15-1109011137/П09 - 2435,743   тис.   м3; акт від   31.12.2015 №   12-15-1109011137/П09 - 2551,708   тис.   м3; акт від   31.12.2015 №   12-15-1109011137/П09-1 - 416,809   тис. м3.

2.10.   Акт за грудень 2015   року від   31.12.2015 №   12-15-1109011137/П09 містить розбіжності, зокрема поряд із визначенням позивачем обсягу протранспортованого газу - 2   551,708   тис.   м3 відповідач зазначив 2   405,991   тис.   м3.

2.11.   Коригуючий акт від   31.10.2015 №   10-15-1109011137/П09/КОР - 2   028,480   тис.   м3, а також акти за жовтень 2015   року від   31.10.2015 №   10-15-1109011137/П09-1 - 343,188   тис.   м3; за листопад 2015   року від   30.11.2015 №   11-15-1109011137/П09-1 - 481,287   тис.   м3; за грудень 2015   року від   31.12.2015 №   12-15-1109011137/П09-1 - 416,809   тис.   м3 відповідач не   підписав.

2.12.   Інші акти за цей період містять підписи сторін і скріплені печатками їх підприємств без зауважень.

3.   Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

3.1.   Ухвалою суду першої інстанції від   17.01.2019 закрито провадження у   справі в частині вимог АТ "Укртрансгаз" до ПАТ "Донецькоблгаз" про стягнення основного боргу в сумі 13   600   761,20   грн у зв`язку зі сплатою відповідачем зазначеної суми боргу та відсутністю в цій частині предмета спору.

3.2.   Рішенням Господарського суду Донецької області від   19.09.2019 (колегія суддів: Величко   Н.   В., Аксьонова   К.   І., Говорун   О.   В.), залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від   03.02.2020 (колегія суддів: Слободін   М.   М., Терещенко   О.   І., Сіверін   В.   І.), позов задоволено частково.

Постановлено стягнути з ПАТ "Донецькоблгаз" на користь АТ "Укртрансгаз" 1   208   601,40   грн основного боргу, 287   859,87   грн пені, 25   925,46   грн - 3   % річних і 65   209,49   грн інфляційних втрат. В іншій частині вимог відмовлено.

Судові рішення мотивовано тим, що позивач належними та допустимими доказами довів свої вимоги лише у задоволеній судом частині.

При цьому суди виходили із висновку комплексної судової економічної експертизи із залученням фахівця у галузі газопостачання від   14.05.2018 №   17744; положень постанови Кабінету Міністрів України від   04.03.2002 №   256, згідно з якою запроваджено механізм розрахунків, визначений у Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету; пропуску позовної давності в частині вимог про стягнення пені за лютий-березень 2015   року, квітень-червень 2015   року по 16.08.2015 включно, про застосування наслідків якої заявив відповідач, а також із відсутності правових підстав для стягнення 7   % штрафу, оскільки за договором №   1109011137/П09 у відповідача виникли саме грошові зобов`язання, тому санкції у виді штрафу, передбаченого в абзаці   3 частини   2 статті   231 Господарського кодексу України (далі - ГК України) до спірних правовідносин не   можуть бути застосовані.

4.   Короткий зміст доводів та вимог касаційної скарги

4.1.   У касаційній скарзі АТ "Укртрансгаз" наголошує, що суди попередніх інстанцій до правовідносин сторін, що виникли у період жовтня-грудня 2015   року, застосували положення Кодексу газотранспортної системи в редакції, що діяла після 01.03.2019. Поняття "небалансу" до прийняття цього Кодексу не   було визначено взагалі. Скаржник також не   погоджується із рішеннями судів попередніх інстанцій у частині відмови у стягненні пені, інфляційних втрат і 3   % річних за зобов`язаннями за період січня-червня 2016   року. При цьому зазначає, що відповідач отримані від держави кошти на підставі постанови Кабінету Міністрів України від   04.03.2002 №   256 самостійно використав для розрахунку за зобов`язаннями із транспортування природного газу, спожитого споживачами категорії "промисловість", а не   "населення", спрямувавши ці кошти для розрахунку за договором №   1109011137/П09, правовідносини за яким взагалі не   стосуються такої пільгової категорії споживачів як населення, а тому не   зазнають зміни порядку та строків розрахунку у разі, якщо відповідач розрахувався державними коштами, які мали інше призначення.

Посилаючись на зазначені обставини, а також на порушення судами попередніх інстанцій вимог статей   193, 216 ГК України, статей   526, 530, 612, 625, 903 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статей   76, 79, 86, 236 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), АТ "Укртрансгаз" просить скасувати ухвалені у справі судові рішення в оскаржуваній частині та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

5.   Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

5.1.   У відзиві на касаційну скаргу ПАТ "Донецькоблгаз", наголошуючи на законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, просить залишити їх без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

6.   Позиція Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій
6.1. Відповідно до частин 1, 2 статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

6.2.   Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, який з`явився у судове засідання, перевіривши наведені обставини, Верховний Суд у межах перегляду справи у касаційній інстанції, обговоривши доводи, викладені у касаційній скарзі, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, вважає, що касаційну скаргу необхідно частково задовольнити, зважаючи на таке.

6.3.   Відповідно до статей   11, 629 ЦК України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

6.4.   Згідно зі статтею   526 ЦК України та статтею   193 ГК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

6.5.   За змістом частини   1 статті   530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

6.6.   Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не   приступив до виконання зобов`язання або не   виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина   1 статті   612 ЦК України).

6.7.   За змістом статті   625 цього Кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми.

6.8.   Згідно зі статтею   611 ЦК України та статтею   230 ГК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

6.9.  Відповідно до статті   549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

6.10.  Суди встановили, що відповідно до висновку комплексної судової економічної експертизи від   14.05.2018 №   17744 фактичний обсяг транспортування природного газу позивачем відповідачеві у жовтні 2014   року   - травні 2016   року, зокрема за спірний період, становить: жовтень 2015   року   - 2   495,561   тис.   м3; листопад 2015   року - 2   442,827   тис.   м3; грудень 2015   року   - 2   822,8   тис.   м3.

6.11.   Згідно зі статтею   104 ГПК України висновок експерта для суду не   має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею   86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

6.12.   Оцінивши умови пункту   1.1 договору №   1109011137/П09, а також пункту   1.2 цього договору у редакції додаткової угоди від   20.06.2014 №   5, суди обґрунтовано погодилися із висновком експерта в частині визначення ним транспортування природного газу за категорією "промисловість" і виключення у спірному питанні під час розрахунку обсягів протранспортованого газу тих обсягів, що за звітними даними розподілені для потреб релігійних організацій, обсягів виробничо-технологічних витрат і нормованих втрат газу, обсягів газу, використаних на власні потреби.

6.13.   Водночас суди правомірно відхилили висновок експерта в частині врахування ним обсягу небалансу та розбалансування до обсягу фактично протранспортованого газу у спірному періоді, зазначивши, що у договорі №   1109011137/П09 не   передбачено їх оплати замовником.

6.14.   Отже, суди дійшли правильного висновку, що обсяги небалансу та розбалансу не   можна вважати обсягами, які входять до складу кількості фактично протранспортованого газу за договором №   1109011137/П09 та формують обсяг послуг транспортування за ним, що породжує кореспондуючий обов`язок їх оплати, як то заявляє позивач.
6.15.   При цьому суди у своїх рішеннях безпідставно послалися на регулювання оплати добового небалансу положеннями Кодексу газотранспортної системи, оскільки зазначені положення ще не   були чинними на час виникнення спірних правовідносин. На ці обставини обґрунтовано послався позивач в апеляційній та касаційній скаргах. Проте ці порушення, зважаючи на здійснену судами оцінку умов договору, не   вплинули на правильність висновку судів про неврахування небалансу в сумі основної заборгованості.

6.16.   Отже, колегія суддів погоджується із висновком судів попередніх інстанцій, що позивач довів факт надання відповідачеві послуг із транспортування газу у межах договору №   1109011137/П09: у жовтні 2015   року в обсязі 2   133,694   тис.   м3; у листопаді 2015   року в обсязі 2   435,743   тис.   м3 та у грудні 2015   року в обсязі 2   405,991   тис.   м3, що разом становить 6   975,428   тис.   м3. 

6.17.   Дослідивши всі оплати, проведені позивачем на виконання своїх договірних зобов`язань, суди попредніх інстанцій дійшли правильного висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача основного боргу у сумі 1   208 601,40   грн за зобов`язаннями грудня 2015   року. 

6.18.   Верховний Суд, з урахуванням положень статей   230, 231 ГК України, також погоджується із висновком судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні вимог про стягнення з відповідача 7   % штрафу в сумі 1   787   187,17   грн, оскільки положення частини   2 статті   231 цього Кодексу стосуються випадків порушення негрошового зобов`язання, натомість у наведеному випадку йдеться про порушення зобов`язання з оплати послуг транспортування природного газу, яке за своєю правовою природою є грошовим зобов`язанням. Згідно з договором стягнення штрафу у розмірі 7   % за порушення виконання зобов`язання не   передбачено, тому правових підстав для стягнення 7   % штрафу немає.

Аналогічну правову позицію наведено у постанові Касаційного господарського суду у   складі Верховного Суду від   14.02.2018 у справі №   904/1858/16, і колегія суддів не   виявила підстав відступати від неї.

6.19.   Крім того, в оскаржуваних рішеннях суди зазначили, що, як свідчать матеріали справи, у спірних відносинах запроваджено механізм розрахунків, визначений у Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету (постанова Кабінету Міністрів України від   04.03.2002 №   256 зі змінами та доповненнями). Зокрема, платежі згідно з платіжними дорученнями від   07.03.2018 №   17 на суму 14   941   538,28   грн і від   07.03.2018 №   18 на суму 16   343   535,66   грн, з урахуванням листа ПАТ "Донецькоблгаз" від   19.03.2018 №   07/1-743, проведені на виконання постанови Кабінету Міністрів України від   04.03.2002 №   256 за транспортування природного газу у   2014, 2015, 2016   роках за договором №   1109011137/П09 та, відповідно, за транспортування природного газу за цим договором у 2016, 2017   роках.

6.20.   Ураховуючи наведене, суди дійшли висновку, що у такий спосіб змінено порядок і строки проведення розрахунків за надані послуги на підставі договору №   1109011137/П09 у зазначеній частині.

6.21.   Суди вважали, що до спірних зобов`язань січня-червня 2016   року (обсяг, який оплачено за рахунок коштів державного бюджету на загальну суму 13   600   761,20   грн та щодо якого закрито провадження у справі) застосовуються положення договору, чинні на час їх виникнення, проте в силу зміни механізму сплати сум, які фактично вийшли із зони регулювання за умовами укладеного між сторонами договору, з огляду на організацію розрахунку наведеним Порядком іншого, ніж установлений за домовленістю сторін у договорі, виключає застосовування у цій частині наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених у частині   2 статті   625 ЦК України та пункті   7.3 договору (нарахування пені). Тому для застосування наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених у частині   2 статті   625 ЦК України та пункті   7.3 договору, необхідно, щоб оплату було проведено поза межами порядку і строків, визначених у наведеному Порядку, щодо сум, які не   охоплені таким розрахунком.

6.22.   Разом із тим колегія суддів не   погоджується з висновками судів попередніх інстанцій у частині розгляду позовних вимог про стягнення пені, 3   % річних та інфляційних втрат, з огляду на таке.

6.23.   За змістом статті   12 ГК України держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного і соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Основними засобами регулюючого впливу держави на діяльність суб`єктів господарювання є, зокрема, регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій.

6.24.   Постановою Кабінету Міністрів України від   04.03.2002 №   256 (чинною на час виникнення спірних правовідносин) було затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету.

6.25.   Цей Порядок (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначав порядок визначає відповідно до статті 102 Бюджетного кодексу України механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу; допомоги сім`ям з дітьми, малозабезпеченим сім`ям, інвалідам з дитинства, дітям-інвалідам, тимчасової державної допомоги дітям та допомоги по догляду за інвалідами I чи II групи внаслідок психічного розладу; компенсації особам, які згідно із статтями 43 і 48 Гірничого закону України мають право на безоплатне отримання вугілля на побутові потреби, але проживають у будинках, що мають центральне опалення; компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян; пільг з послуг зв`язку, зокрема безпроводового доступу до телекомунікаційної мережі з придбанням відповідних стаціонарних абонентських терміналів, та інших передбачених законодавством пільг (крім пільг на одержання ліків та зубопротезування) за рахунок субвенцій з державного бюджету. 

6.26.   Суди встановили, що згідно з додатковою угодою від   20.06.2014 №   5 до договору сторони частково змінили пункт   1.2 договору, а саме визначили: "Газ замовника, транспортування якого за цим договором здійснює газотранспортне підприємство, призначений для задоволення потреб промислових споживачів та інших суб`єктів господарювання".

6.27.   Отже, положення постанови Кабінету Міністрів України від   04.03.2002 №   256 не   можуть бути застосовані до спірних правовідносин сторін і, відповідно, не   впливають на порядок і строки розрахунків сторін за договором №   1109011137/П09.

6.28.  Зазначеного суди попередніх інстанцій не   врахували, проте на ці обставини обґрунтовано посилається АТ Укртрансгаз", тому оскаржувані судові рішення у частині розгляду позовних вимог про стягнення пені, інфляційних втрат і 3   % річних необіхдно скасувати, справу в цій частині заявлених вимог передати на новий розгляд до суду першої інстанції, а касаційну скаргу АТ Укртрансгаз" задовольнити частково. 

7.   Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

7.1. Відповідно до статей 308, 310 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

7.2.   За таких обставин оскаржувані судові рішення є такими, що ухвалені із порушенням норм матеріального та процесуального права, тому підлягають скасуванню із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

7.3.   Під час нового розгляду справи місцевому господарському суду необхідно врахувати викладене, здійснити перерахунок пені, інфляційних втрат і 3   % річних з урахуванням заяви відповідача від   12.09.2016 №   15/1-1759 про застосування позовної давності до цих вимог, у повній мірі дослідити всі зібрані у справі докази у їх сукупності, надати належну правову оцінку встановленим обставинам та аргументам учасників справи, всебічно і повно з`ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду і вирішення спору по суті, і залежно від встановленого прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

8.   Розподіл судових витрат

8.1.   Відповідно до статті   129 ГПК України у зв`язку із скасуванням попередніх судових рішень і передачею справи на новий розгляд розподіл судового збору у справі, у тому числі й сплаченого за подання апеляційної та касаційної скарг, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Керуючись статтями   300, 301, 306, 308, 310, 314, 315, 316, 317 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1.  Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" задовольнити частково.

2.  Постанову Східного апеляційного господарського суду від   03.02.2020 та рішення Господарського суду Донецької області від   19.09.2019 у справі №  905/2466/16 в частині вимог Акціонерного товариства "Укртрансгаз" до Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" про стягнення пені, інфляційних втрат, 3  % річних, а також розподілу судових витрат скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

3.   В іншій частині постанову Східного апеляційного господарського суду від   03.02.2020 та рішення Господарського суду Донецької області від   19.09.2019 у справі у справі №  905/2466/16 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не   підлягає.

Суддя                                                                                           Є.   Краснов

Суддя                                                                                                    К.   Пільков

Суддя                                                                                           О.   Случ