Постанова
Іменем України
 
20 травня 2020 року
м. Київ
 
справа № 755/7991/16-ц
провадження № 61-28026св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Сімоненко В. М.,
суддів: Калараша А. А., Мартєва С. Ю., Петрова Є. В., Штелик С. П. (суддя-доповідач) 
розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - на рішення апеляційного суду м. Києва від 01 червня 2017 року у складі суддів: Немировської О. В., Чобіток А. О., Соколової В. В.,
 
учасники справи:
позивач - публічне акціонерне товариство «Укргазпромбанк»,
відповідачі: публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Укргазпромполіс», ОСОБА_1 ,
 
ІСТОРІЯ СПРАВИ
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У травні 2016 року публічне акціонерне товариство «Укргазпромбанк» (далі - ПАТ «Укргазпромбанк») звернулося до суду із позовом до публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Укргазпромполіс» (далі - ПАТ «СК «Укргазпромполіс»), ОСОБА_1 про визнання недійсним договору передачі (відступлення) права вимоги.
Позов мотивовано тим, що 31 травня 2011 року між ПАТ «Укргазпромбанк» та ОСОБА_1 укладено договір споживчого кредиту № 16-Ф-К/11, згідно якого позичальнику надано кредит в сумі 1 650 000 доларів США на строк до 28 травня 2012 року. Додатковою угодою визначено строк виконання зобов`язання                           28 травня 2015 року.
19 березня 2015 року банк повідомлено про те, що 19 січня 2015 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Страхова компанія «Укргазпромполіс» укладено договір № 03/15 передачі (відступлення) прав вимоги, що обліковуються на поточному рахунку № НОМЕР_1 за договором банківського рахунку від 03 червня                           2013 року, відкритому у банку. 
Позивач просив визнати вказаний договір недійсним, оскільки на момент укладення договору передачі (відступлення ) права вимоги строк виконання зобов`язань ПАТ «Укргазпромбанк» перед ПАТ «Страхова компанія «Укргазпромполіс» за договором банківського рахунку № 50 від 03 червня                     2013 року ще не настав. Платіжного доручення щодо дострокового повернення коштів, які обліковуються на банківському рахунку,  пред`явлено не було. Постановою Правління Національного Банку України від 22 січня 2015 року накладено обмеження діяльності ПАТ «Укргазпромбанк»: запроваджено особливий режим контролю за діяльністю банку, зокрема, заборонено проведення активних операцій з інсайдерами, акціонерами банку та пов`язаними особами, зобов`язати приймати тільки в грошовій формі погашення заборгованості, яка виникла за будь-якими активними операціями ПАТ «Укргазпромбанку», повернення коштів інсайдерам та пов`язаним особам здійснювати за погодженням з Національним банком України. Однією з таких споріднених осіб, перелік яких було затверджено Рішенням Наглядової ради банку від 22 січня 2015 року, є ПАТ «Страхова компанія «Укргазпромполіс». Також є неможливою заміна кредитора в зобов`язаннях, які нерозривно пов`язані з особою кредитора (клієнту банку), який є власником рахунку, особа якого належить обов`язковій ідентифікації та перевірці, що означає недійсність заміни сторони у договорі банківського рахунку.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 24 січня 2017 року у задоволенні позову відмовлено. 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, і в даному випадку відбулась лише заміна кредитора у зобов`язанні на відповідача, а зобов`язання продовжує існувати. В договорі банківського рахунку не передбачено умов заміни кредитора і така заміна допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом, а тому підстав для визнання його недійсним немає.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
Рішенням апеляційного суду м. Києва від 01 червня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано, позов задоволено. Визнано недійсним договір                         № 03/15 від 19 січня 2015 року щодо передачі (відступлення) права вимоги, укладений між ПАТ «СК «Укргазпромполіс» та ОСОБА_1 .
Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що  грошове зобов`язання банку перед клієнтом може виникнути лише після направлення розпорядження клієнта на здійснення операції і станом на 19 січня 2015 року таке зобов`язання банку за договором банківського рахунку не існувало, а тому ПАТ «Страхова компанія «Укргазпромполіс» не було кредитором банку та не мало відповідного права вимоги. Згідно пункту 1.8 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського рахунка поточні рахунки. Поточний рахунок - це рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.Виходячи із викладеного, поточні рахунки відкриваються на конкретну особу за умови надання відповідних документів, а можливості зміни власника рахунка Інструкцією не передбачено. Такий висновок викладений Верховним Судом України в постанові                                   від 06 квітня 2016 року у справі № 3-174гс16.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
 
Доводи касаційної скарги
 
У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права. 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що права банку оспорюваним правочином не порушені. Страхова компанія розпорядилася власними правами вимоги на грошові кошти на поточному рахунку, що не заборонено законодавцем. На момент укладення договору відступлення права вимоги на рахунку страхової компанії перебували грошові кошти, а тому помилковими є висновки апеляційного суду про те, що страхова компанія не мала права вимоги до банку. В постанові  Верховного Суду України від 06 квітня 2016 року у справі                                 № 3-174гс16 предметом спору є припинення зобов`язань зарахуванням зустрічного, тобто правовідносини у цій справі відмінні від позову банку про визнання недійсним договору відступлення права вимоги. 
Рух справи у суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 21 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано матеріали справи з Дніпровського районного суду м. Києва. 
Ухвалою Верховного Суду від 21 серпня 2018 року у задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент» про заміну сторони (позивача) правонаступником та відмову від позову відмовлено.
 
Ухвалою Верховного Суду від 29 квітня 2020 року цивільну справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами у складі колегії з п`яти суддів. 
Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
08 лютого 2020 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року                  № 460-IX (далі - Закон від 15 січня 2020 року № 460-IX).
 
Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положеньЗакону від 15 січня 2020 року                     № 460-IX установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. 
 
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
 
Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої й апеляційної інстанцій
Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню. 
Фактичні обставини, встановлені судами 
Суди установили, що 03 червня 2013 року між публічним акціонерним товариством «Укргазпромбанк» та публічним акціонерним товариством «Страхова компанія «Укргазпромполіс» укладено договір банківського рахунку            № 50 , відповідно до якого банк відкриває клієнту поточний рахунок (рахунок) у погоджених між сторонами договору валютах (гривня або іноземна) та зобов`язується приймати та здійснювати операції за рахунком відповідно до законодавства України і умов договору.
19 січня 2015 року між публічним акціонерним товариством «Страхова компанія «Укргазпромполіс» та ОСОБА_1 укладений договір № 03/15 передачі (відступлення) прав вимоги на поточному рахунку, за умовами якого первісний кредитор (ПАТ «Страхова компанія «Укргазпромполіс») передає (відступає) у власність новому кредитору ( ОСОБА_1 ) визначені цим договором права вимоги у визначених цим договором зобов`язаннях, а новий кредитор приймає їх у власність та набуває всіх відповідних прав кредитора у зобов`язаннях, за що сплачує первісному кредитору визначену цим договором ціну.
Відповідно до підпункту 2.1 пункту 2 вказаного договору правами вимоги, які передаються (відступаються) первісним кредитором новому кредитору, є майнові права вимоги грошових коштів, які обліковуються на поточних рахунках первісного кредитора за такими зобов`язаннями: підстава - договір банківського рахунку від 03 червня 2013 року № 50; боржник у зобов`язанні - ПАТ «Укргазпромбанк»; номер поточного рахунку - НОМЕР_1 ; розмір (обсяг) права вимоги станом на день укладання цього договору - 2 020 000 грн; розмір (обсяг) права вимоги, який передається (відступається) за цим договором -                          2 020 000 грн.
19 січня 2015 року між публічним акціонерним товариством «Укргазпромполіс» та ОСОБА_1 підписано Акт приймання-передачі документів до договору                        № 03/15 про передачу (відступлення) прав вимоги на поточному рахунку                            від 19 січня 2015 року в порядку виконання договору № 03/15 про передачу (відступлення) прав вимоги на поточних рахунках від 19 січня 2015 року, первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв такі документи, між первісним кредитором та ПАТ «Укргазпромбанк», які посвідчують права вимоги: договір банківського рахунку від 03 червня 2013 року № 50 на відкриття поточного рахунку № НОМЕР_1 ; виписка ПАТ «Укргазпромбанк» за поточним рахунком від 19 січня 2015 року; довідка ПАТ «Укргазпромбанк» про відкриття поточного рахунку № НОМЕР_1 .
19 січня 2015 року між публічним акціонерним товариством «Страхова компанія «Укргазпромполіс» та ОСОБА_1 укладено додаток № 1 до договору                             № 03/15 передачі (відступлення) прав вимоги на поточному рахунку від 19 січня 2015 року, за умовами якого на виконання пункту 3.1. розділу 3 «Ціна та порядок розрахунків» договору передачі (відступлення) права вимоги на поточному рахунку № 03/15 від 19 січня 2015 року сторони прийшли до згоди, що вказані в договорі права вимоги передаються (відступаються) за ціною: 2 020 000 грн та сплачуються новими кредитором за наступним графіком: 21 січня 2018 року -                         2 020 000 грн.
Вирішуючи спір, апеляційний суд дійшов висновку про те, що грошове зобов`язання банку перед клієнтом може виникнути лише після направлення розпорядження клієнта на здійснення операції і станом на 19 січня 2015 року таке зобов`язання банку за договором банківського рахунку не існувало, а тому ПАТ «Страхова компанія «Укргазпромполіс» не було кредитором банку та не мало відповідного права вимоги.
Разом з тим, право вимоги - це суб`єктивне право кредитора, яке становить елемент змісту зобов`язання та якому завжди кореспондує обов`язок боржника щодо виконання вимоги кредитора. Тобто, це право кредитора отримати виконання обов`язку боржником.  
За змістом частини першої статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.
Згідно із статтею 1 Закону України «Про банку та банківську діяльність» банківські рахунки - рахунки,  на яких обліковуються власні кошти,  вимоги,  зобов`язання банку стосовно його клієнтів  і контрагентів та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів.
Відповідно до положень статті 1068 ЦК України банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.
Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.
Право звернутися до банку із заявою про видачу або перерахування грошових коштів із банківського рахунку і є правом вимоги, що становить предмет оспорюваного правочину, наявність цього права у клієнта не обумовлюється його фактичною реалізацією, як помилково зазначає суд апеляційної інстанції. 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
На підставі договору банківського рахунку між сторонами склалися зобов`язальні правовідносини, які мають майново-грошовий характер, а, отже, ОСОБА_1 виступає кредитором за майновою вимогою з розпорядження належними йому коштами. 
Таким чином, з урахуванням змісту статті 1068 ЦК України ОСОБА_1  на підставі договору відступлення права вимоги набув права особи, яка вправі розпоряджатися коштами на кореспондентському рахунку банку, має право вимагати належного виконання зобов`язання за договором банківського рахунку. 
Чинним законодавством України не передбачено обмежень щодо відступлення клієнтом права вимоги за договором банківського рахунку іншій особі. 
Аналогічні правові висновки викладено в постанові Верховного Суду від              20 листопада 2019 року у справі № 761/39550/15-ц (провадження                           № 61-31131 св18).
Щодо посилань апеляційного суду на висновки, викладені у постанові  Верховного Суду України від 06 квітня 2016 року у справі  № 3-174гс16, необхідно зазначити, що предметом спору у справі  № 3-174гс16 є припинення зобов`язань зарахуванням зустрічної позовної вимоги, тобто правовідносини у цій справі відмінні від позову банку про визнання недійсним договору відступлення права вимоги. 
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, що склалися між сторонами, та закон, який їх регулює, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, а суд апеляційної інстанції помилково скасував рішення суду, яке відповідає закону.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 
Відповідно до статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Щодо судових витрат
Згідно із частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
За подання касаційної скарги ОСОБА_1 сплатив 1 948 грн, які підлягають стягненню із позивача за налсдіками розподілу судових витрат. 
Керуючись статтями  413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
П О С Т А Н О В И В:
 
Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити.
 
Рішення апеляційного суду м. Києва від 01 червня 2017 року скасувати.
 
Залишити в силі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 24 січня 2017 року. 
 
Стягнути із публічного акціонерного товариства «Укргазпромбанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 948 грн. 
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Головуючий                                                                     В. М. Сімоненко 

Судді:                                                                                А. А. Калараш

                                                                                             С. Ю. Мартєв

                                                                                         Є. В. Петров  

                                                                                          С. П. Штелик