УХВАЛА
 
25 травня 2020 року
м. Київ
 
справа № 569/13018/18
провадження № 51-6063 ск 19
Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду (далі – Суд) у складі:
головуючої              ОСОБА_1 ,
суддів                                    ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши матеріали провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 14 березня 2019 року та ухвалу Рівненського апеляційного суду від 12 вересня 2019 року,
в с т а н о в и в:
Засуджений звернувся з питанням перевірки вказаних судових рішень в касаційному порядку. При цьому він також заявив клопотання про поновлення йому строку касаційного оскарження. 
Суть доводів ОСОБА_4 у клопотанні зводиться до того, що він пропустив згаданий строк, оскільки подану в його інтересах касаційну скаргу захисника було повернуто на підставі ст. 429 КПК.
Проте наведені аргументи не можна визнати прийнятними з огляду на таке. 
Згідно з положеннями ст. 129 Конституції України насамперед забезпечується право на апеляційне оскарження судового рішення, а право на касаційне оскарження – у визначених законом випадках та порядку.
Відповідно до правил ч. 2 ст. 426 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, – в той самий строк з дня вручення йому копії цього рішення.
Як убачається з наявних у Верховному Суді даних, 24 жовтня 2019 року ОСОБА_4 був ознайомлений з усіма матеріалами кримінального провадження та отримав копію ухвали апеляційного суду. Однак із цією касаційною скаргою засуджений звернувся до Суду лише 15 травня 2020 року (згідно з відміткою на конверті), тобто після закінчення встановленого законом строку касаційного оскарження.
У силу приписів ч. 2 ст. 113 КПК процесуальні дії під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу. Вимога про необхідність виконання процесуальних дій у встановлений КПК строк також міститься у ст. 116 вказаного Кодексу.
Частиною 1 ст. 117 КПК передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється в тому випадку, якщо судом буде визначено поважність причин його пропуску.
Виходячи з норм процесуального права, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами, труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до Суду у строк, визначений законом. Такі обставини має бути підтверджено скаржником.
Посилання у клопотання на повернення скарги захисника як на підставу для поновлення ОСОБА_4 пропущеного строку на оскарження судових рішень є неспроможним, адже відповідно до ст. 425 КПК засуджений має право самостійно звернутися з касаційною скаргою. Тому, згадане посилання за відсутності інших аргументів, які би свідчили про наявність непереборних обставин, що унеможливлювали подання саме засудженим скарги у визначений законом строк, не може слугувати безумовною підставою для його поновлення. 
Отже, у задоволенні клопотання засудженого про поновлення йому процесуального строку на оскарження судових рішень слід відмовити.
З урахуванням викладеного, згідно з п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга ОСОБА_4 підлягає поверненню особі, яка її подала.
Керуючись ч. 3 ст. 429 КПК, Суд
п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про поновлення строку касаційного оскарження вироку Рівненського міського суду Рівненської області від 14 березня 2019 року та ухвали Рівненського апеляційного суду від 12 вересня 2019 року відмовити, а касаційну скаргу ОСОБА_4 разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                ОСОБА_2                                  ОСОБА_3