ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/7686/19  Номер провадження 22-ц/814/394/20	Головуючий у 1-й інстанції Гольник Л.В.  Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 березня 2020 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Кузнєцової О.Ю. 
суддів: Прядкіної О.В., Хіль Л.М.
секретар Мисечко А.І.

імена (найменування) сторін:
боржник:  ОСОБА_1 

розглянув у відритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 
на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави, постановлену 18 грудня 2019 року у складі судді Гольник Л.В.
по справі за скаргою ОСОБА_1 на дії Шевченківського ВДВС м. Полтави ГТУЮ у Полтавській області,-
В С Т А Н О В И В :
У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною скаргою та просив визизнати протиправними дії Шевченківського ВДВС м. Полтави ГТУЮ у Полтавській області та зобов`язати його виконати вимогу законодавства України та долучити до виконавчого провадження № 28184661 дохід у вигляді процентів, нарахованих на суму вкладного (депозитного) банківського рахунку.
В обґрунтування заявлених вимог вказував, що він платить аліменти на утримання дитини згідно виконавчого листа № 2-9911/10 від 20 січня 2011 року, виданого Октябрським районним судом м. Полтави. 
Зазначав, що державним виконавцем неправильно нараховуються аліменти, оскільки не враховуються проценти, які він має від депозитного вкладу. 
При цьому, листом № 50903 від 31 липня 2019 року Шевченківським ВДВС м. Полтава йому було відмовлено у долученні до виконавчого провадження інформації про його дохід від депозитного вкладу. Вважає такі дії протиправними, що і стало підставою для подання скарги. 
Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 18 грудня 2019 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.
Не погодившись із вказаною ухвалою, її в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 , просив скасувати його та постановити нову ухвалу, якою задовольнити вимоги його скарги у повному обсязі, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального пава.
Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судове рішення ухвалене у справі не відповідає вказаним вимогам.
Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, на виконанні Шевченківського ВДВС м. Полтава ГТУЮ у Полтавській області перебуває виконавче провадження № 28184661, відкрите на підставі виконавчого листа № 2-9911/10 від 20 січня 2011 року, виданого Октябрським районним судом м. Полтави, про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 16 серпня 2010 року до досягнення дитиною повноліття.
Листом начальника Шевченківського ВДВС м. Полтава ГТУЮ у Полтавській області Щерби Д.М. від 31 липня 2019 року ОСОБА_1 роз`яснено про відсутність підстав для включення у його дохід у вигляді процентів, нарахованих на суму вкладу, на підставі його скарги від 12 липня 2019 року.
ОСОБА_1 вважає незаконною відмову у долучити до виконавчого провадження інформацію про його доходи, отримані у вигляді процентів, нарахованих на суму вкладу. При цьому, про оскарження розрахунку заборгованості по аліментам, оскарження наявності чи відсутності такої заборгованості, ОСОБА_1 не заявляв, про що він наголосив у своїй скарзі.
Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до ч. 1 ст. 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» суб`єктом оскарження може бути державний виконавець чи інша посадова особа державної виконавчої служби, які представляють орган державної виконавчої служби, зазначений у статті 3 Закону України "Про державну виконавчу службу", оскільки відповідно до частини другої статті 4 цього Закону державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.
Отже, законом надається право оскаржувати дії, бездіяльність, рішення саме державного виконавця чи іншої посадової особи органу примусового виконання рішень. 
Лист від 31 липня 2019 року (а.с. 2), який став підставою для подання ОСОБА_1 скарги, підписаний начальником Шевченківського ВДВС м. Полтава ГТУЮ у Полтавській області Щерби Д.М., який ні заявником, ні судом першої інстанції не залучався до участі у справі як суб`єкт оскарження.
Вирішуючи дану скаргу, місцевий суд вимоги ОСОБА_1 фактично не розглянув, їх обґрунтованість в частині необхідності залучення до матеріалів виконавчого провадження відомостей про дохід боржника не перевірив. Місцевий суд вдався до аналізу нарахування заборгованості по аліментам, що не є предметом розгляду у даній справі.
ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою саме на недолучення додаткових матеріалів до виконавчого провадження, яку і належало було розглянути суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право надавати додаткові матеріали.
Це вказує на те, що вимога ОСОБА_1 про долучення до виконавчого провадження додаткових матеріалів щодо відомостей про розмір його доходів, зокрема відсотків за депозитним вкладом, є правомірною.
Проте, скаржником не надано доказів того, що державним виконавцем було відмовлено йому у приєднанні до матеріалів виконавчого провадження відомостей про його дохід.
Лист № 50903 від 31 липня 2019 року, на який посилається скаржник, не містить відмови у приєднанні до виконавчого провадження додаткових відомостей або повернення документів. Начальником органу примусового виконання рішень роз`яснено ОСОБА_1 , що до доходу не включаються отримані фізичною особою пасивні доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті, страхових виплат чи відшкодувань. Роз`яснено, що проценти, отримані від банку за користування коштами на рахунку (як депозитному, так і поточному) не включаються до доходу фізичної особи-підприємця – платника єдиного податку.
Зі змісту пояснень, наданих ОСОБА_1 до матеріалів справи, вбачається, що він фактично не погоджується із розміром заборгованості по аліментам, нарахованої державним виконавцем.
Відповідно до ч. 8 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.
Відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» судам необхідно враховувати, що розмір заборгованості за виконавчим документом про стягнення аліментів державний виконавець повинен визначати, керуючись вимогами ЗУ «Про виконавче провадження», відповідними нормами сімейного законодавства, а також постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146 (з наступними змінами) "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб". При цьому він не може вирішувати питання про повне або часткове звільнення від сплати заборгованості. 
Спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи. Залежно від предмета та суті вимог така заява може розглядатися у порядку судового контролю за виконанням рішень або у позовному провадженні.
Окрім того, відповідно до роз`яснень, викладених у п. 17 вказаної постанови зазначено, що до участі у справі як заінтересованої особи залучається інша сторона виконавчого провадження, оскільки судовим рішенням може бути вирішено питання про її права чи інтереси.
Отже, ОСОБА_1 належить оскаржити розмір заборгованості зі сплати аліментів, залучивши до розгляду справи стягувача ОСОБА_2 , оскільки таке рішення у справі може вплинути на її права чи інтереси.
При цьому, аналогічна скарга на дії державного виконавця розглядалась Октябрським районним судом м. Полтави. За наслідками розгляду скарги було постановлено ухвалу від 19 вересня 2019 року про відмову у задоволенні скарги. Постановою Полтавського апеляційного суду від 20 листопада вказана ухвала залишена без змін. При цьому апеляційним судом звернено увагу на неправильно обраний спосіб захисту своїх прав та інтересів, оскільки скаржником не оскаржено довідку-розрахунок про заборгованість зі сплати аліментів та не пред`явлено вимоги про проведення перерахунку.
В матеріалах справи містяться клопотання про приєднання доказів та доводів до матеріалів справи (а.с. 30-31, 32, 50, 55), де скаржник ставить питання про скасування постанови державного виконавця про внесення відомостей про боржника до Єдиного державного реєстру боржників, визнання протиправними дії державного виконавця щодо проведення розрахунку заборгованості та скасування довідки-розхрахунку від 01 жовтня 2019 року. Однак, такі клопотання не можуть розглядатися в межах даного провадження, оскільки є самостійними вимогами, які подаються до суду і розглядаються в прядку ст.ст. 447, 450 ЦПК України. 
Отже, скарга ОСОБА_1 на дії Шевченківського ВДВС м. Полтави ГТУЮ у Полтавській області не підлягає задоволенню.
Виходячи з викладеного, внаслідок порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, місцевим судом ухвалено помилкове рішення щодо мотивів відмови у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця, що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для його скасування та ухвалення нового рішення про відмов у задоволенні скарги з мотивів, викладених у постанові.
Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п.п. 4, ст. 382 ЦПК України, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково. 
Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 18 грудня 2019 року - скасувати та ухвалити нове рішення.
У задоволенні скарги  ОСОБА_1 на дії Шевченківського ВДВС м. Полтави ГТУЮ у Полтавській області – відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий:                                                        О.Ю. Кузнєцова 
Судді                                                                        О.В. Прядкіна
Л.М. Хіль