Справа № 159/6201/19 	Головуючий у 1 інстанції: Панасюк С. Л. 	
Провадження № 22-ц/802/341/20  Категорія: 70 	  Доповідач: Федонюк  С. Ю.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
30 березня 2020 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Федонюк С. Ю.,
суддів - Матвійчук Л. В., Осіпука В. В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 03 січня 2020 року,
                                        В С Т А Н О В И В:
У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом, мотивуючи вимоги тим, що він перебував з ОСОБА_2 у шлюбі, що був розірваний за рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 24.09.2012 року. У даному шлюбі в сторін народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . За рішенням Ковельського міськрайонного суду від 29.09.2011 року з нього стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 на неповнолітню дочку ОСОБА_4 в розмірі ј частки всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.08.2011, до досягнення дитиною повноліття.
Вказує, що 21.10.2017 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 і ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилася дочка ОСОБА_6 . Посилався на те, що оскільки на його утриманні на даний час перебуває більше число утриманців, а сплачувати аліменти в розмірі, визначеному судом, йому непосильно, просив зменшити розмір аліментів, які стягуються за рішенням Ковельського міськрайонного суду від 29.09.2011 року з нього в користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_3 , з ј частини на 1/6 частину всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення нею повноліття.
Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 03 січня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із даним рішенням суду, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати дане рішення та ухвалити нове - про задоволення позову.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не взяв до уваги доводи позивача про те, що на час ухвалення судом рішення не було враховано усі обставини, у тому числі його матеріальний та сімейний стан.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Частиною третьою цієї статті визначено, що розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно із частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
У зв`язку з наведеним розгляд даної справи, ціна позову в якій менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, апеляційним судом здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено зміни матеріального стану, погіршення або поліпшення його здоров`я або наявності інших істотних обставин, які унеможливлюють сплату ним аліментів у розмірах, визначених рішенням суду. Розмір відрахувань відповідає вимогам статті 70 Закону України «Про виконавче провадження».
З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, оскільки вони в повній мірі відповідають встановленим у справі обставинам та узгоджуються з нормами матеріального права, які регулюють дані правовідносини.
Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 15 вересня 2006 року, який рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 24 вересня 2012 року було розірвано (а.с.7). Від шлюбу сторони мають спільну дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка на даний час знаходиться на утриманні відповідачки.
Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29 вересня 2011 року, яке набрало законної сили, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на неповнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі ј частки всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.08.2011 до досягнення дитиною повноліття (а.с.11-12).
На даний час позивач ОСОБА_1 перебуває в шлюбі з ОСОБА_7 і в цьому шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася дочка ОСОБА_6 (а.с.14-15).
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. 
У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги прозменшення розміру аліментів.
Стаття 192 СК України  вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. 
Установивши матеріальне становище позивача, пояснення позивача щодо отримання доходу, наявність інших утриманців (дружини та ще однієї дитини), та врахувавши матеріальні потреби на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , 2008 року народження, апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів.
Відповідно до частин першої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Відповідно до пункту 4 частини 3 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.
Відповідно до частин першої, другої, статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Суд першої інстанції, з висновком якого погоджується суд апеляційної інстанції, із урахуванням наведених норм матеріального права, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, належним чином оцінивши подані сторонами докази, зокрема і щодо матеріального стану позивача та його сім`ї, придбання ним автомобіля, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для зменшення розміру аліментів, присуджених до стягнення з ОСОБА_1 за рішенням суду від 29.09.2011 року на утримання однієї дитини, з 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму, з посиланням на зміну його матеріального становища (народження ще однієї дитини та перебування його дружини у декретній відпустці), оскільки розмір його доходів дозволяє йому виконувати свій обов`язок з утримання своєї дитини від першого шлюбу - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дитини, яка народилася від іншого шлюбу.
Твердження заявника про те, що у нього збільшилися витрати у зв`язку з народженням другої дитини та покликання на помилковість розрахунку здійсненого судом, є безпідставними та необґрунтованими, такими, що не дають суду підстав для зменшення присуджених судом аліментів, оскільки батько зобов`язаний вживати всіх необхідних заходів із метою отримання законних джерел для забезпечення гідних умов проживання й розвитку своїх дітей, оскільки він не є непрацездатною особою. Такий висновок повною мірою відповідає інтересам дитини та захищає її права.
З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що у даному випадку доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки позивач не довів обставини, на які він покликався, та які дають підстави для зменшення розміру аліментів.
Інші доводи апеляційної скарги є ідентичними доводам, що були викладені заявником у його позовній заяві та відповіді на відзив, та є такими, що не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки.
Суд першої інстанції повно та всебічно й об`активно розглянув дану справу на основі наданих сторонами доказів, оскаржуване рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.        
Керуючись ст. ст. 268, 367-369, 374, 375, 381, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 03 січня 2020 року в даній справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
       Повний текст постанови складено 30 березня 2020 року.

Головуючий

Судді