УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №285/3885/19    Головуючий у 1-й інст. Мозговий В. Б. 
Категорія 48 Доповідач Коломієць О. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді:       Коломієць О.С.
суддів: Шевчук А.М., Талько О.Б. 
з участю секретаря
судового засідання:     Драч Т.А. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу №285/3885/19 за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи – Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби про встановлення факту перебування дітей на утриманні батька та проживання з ним однією сім`єю, припинення стягнення аліментів, зміну розміру аліментів та стягнення аліментів 
за апеляційними скаргами  ОСОБА_1 та  ОСОБА_2  на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 09 січня 2020 року, ухвалене суддею Мозговим В.Б. у м. Новоград-Волинський
встановив:
У листопаді 2019 року позивач  ОСОБА_1  звернувся до суду з позовними вимогами, які пред`явив до ОСОБА_2 , та просив встановити факт перебування їх дітей  ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1  та ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , на його утриманні та факт проживання дітей з ним однією сім`єю з 30.05.2018 р. по даний час; у зв`язку з цим просив припинити з  30.05.2018 р. стягувати з нього аліменти на користь  ОСОБА_5  на утримання неповнолітніх дітей, що стягуються на підставі рішення №285/21/16-ц Апеляційного суду Житомирської області від 22.03.2016 р.; змінити розмір аліментів, визначений на підставі вказаного рішення  та стягувати з нього на користь  ОСОБА_2  аліменти на утримання дитини  ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_3  в розмірі 1/5 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття; стягнути з ОСОБА_2 на його користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_7 та  ОСОБА_8 в розмірі 1/2 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
В обґрунтування вимог зазначив, що згідно з рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 22.03.2016 р. у справі №285/21/16-ц з нього стягуються аліменти на корись відповідачки ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в розмірі Ѕ частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
З 30 травня 2018 року неповнолітні діти ОСОБА_7 та ОСОБА_8 проживають разом з ним та перебувають на його утриманні, але з нього продовжують стягуватися аліменти на користь відповідачки на їх утримання, чим порушується право дітей на належний рівень життя.
Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 09 січня 2020 року позовні вимоги задоволені частково. Встановлено факт перебування малолітніх дітей ОСОБА_3 та  ОСОБА_4  на утриманні у батька  ОСОБА_1  та проживання з ним однією сім`єю з 30 травня 2018 року по даний час; припинено з 04.11.2019 р. стягнення аліментів з ОСОБА_1  на користь  ОСОБА_5  на утримання неповнолітніх дітей  ОСОБА_3  та ОСОБА_4 , що стягуються на підставі рішення Апеляційного суду Житомирської області від 22.03.2016 р. у справі №285/21/16-ц; змінено розмір аліментів, визначений на підставі рішення Апеляційного суду Житомирської області від 22.03.2016 р. у справі №285/21/16-ц та стягнуто з ОСОБА_1  на користь  ОСОБА_2  аліменти  на утримання  дитини  ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 листопада 2019 року до досягнення дитиною повноліття. В частині позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей ОСОБА_3   та ОСОБА_4 відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.
Не погоджуючись з вказаним рішення суду позивач та відповідач окремо один від одного подали апеляційні скарги.
Позивач ОСОБА_1 в обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що діти ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з 30.05.2018 р. проживають разом з ним, відповідно перебувають на його утриманні, тому вважає, що аліменти, які стягуються з нього на користь відповідачки на утримання синів, підлягають припиненню саме з 30.05.2018 р. Скаржник вважає, що суд неправомірно відмовив йому у стягненні аліментів з відповідачки на його користь на утримання дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , оскільки це є грубим порушенням прав дітей, між ним та відповідачкою не існує спору про місце проживання дітей, а сплата аліментів тим з батьків, який не проживає разом з дітьми є його прямим обов`язком. Тому просив рішення суду в частині визначення періоду, з якого підлягає припиненню виплата аліментів на користь відповідачки на утримання дітей, які проживають з ним, та в частині відмови стягнути аліменти з відповідачки на його користь на утримання дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_8 скасувати та ухвалити нове, яким вимоги задовольнити повністю.
Відповідач ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . В обґрунтування своїх вимог зазначила, що позивач звернувся до суду з вимогами, які не відповідають способам захисту порушеного права. Позивач має заборгованість перед відповідачем зі сплати аліментів ще за період, коли діти проживали разом з матір`ю. Відповідач вважає, що з метою ухилення від сплати аліментів, позивач у травні 2018 року забрав до себе двох старших синів та в подальшому звернувся з позовом про припинення стягнення аліментів та зміну їх розміру.
Відповідач проти доводів апеляційної скарги позивача заперечила, надіславши відзив, у якому просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги позивача, а рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог залишити без змін. В цій частині вважає рішення суду законним, обґрунтованим та прийнятим у повній відповідності з нормами матеріального та процесуального права, а твердження апелянта безпідставними як такі, що не ґрунтуються на чинному законодавстві та доказах наданих сторонами.
Позивач не скористався правом подати відзив на апеляційну скаргу відповідача. В судовому засіданні просив задовольнити вимоги його апеляційної скарги та залишити без задоволення апеляційну скаргу відповідача.
Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності,  вислухавши пояснення представника позивача, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення з таких підстав.
Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що сторони по справі є батьками неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.9-10).
Відповідно до рішення Апеляційного суду Житомирської області від 22.03.2016 р. у справі №285/21/16-ц з позивача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_10 на утримання дітей ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 стягуються аліменти в розмірі Ѕ частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 01.03.2016 р. і до досягнення дітьми повноліття, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку.
Відповідно до довідки, виданої Киківською сільською радою Новоград-Волинського району Житомирської області від 09.07.2019 р. ОСОБА_1 разом з дітьми ОСОБА_7 та ОСОБА_8 проживав у власному будинку по АДРЕСА_1 , з 08 червня 2019 р. сім`я ОСОБА_11 за вказаною адресою не проживає у зв`язку з вибуттям на інше місце проживання. На даний момент позивач з синами проживає в АДРЕСА_2 , діти відвідують Новоград-Волинську ЗОШ І-ІІІ ступенів №10, характеризуються позитивно (а.с.48). Позивач працює у ФОП ОСОБА_12 , відповідно до наданої роботодавцем характеристики є працелюбним, наполегливим і відповідальним працівником.
Відповідач з сином ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 проживає в АДРЕСА_2 . Дитина відвідує ЗОШ №1, згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов від 12.11.2019 р., забезпечена усім необхідним для навчання та відпочинку. Згідно висновків вказаного акту, відповідач не працює, їй рекомендовано звернутися до Центру зайнятості для пошуку та отримання роботи (а.с.37).
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції, встановивши факт проживання синів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з батьком, виходив з того, що у позивача відбулась зміна сімейного стану та враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, визнав за необхідне захистити права позивача шляхом звільнення його від сплати аліментів на утримання дітей, які проживають разом з ним та перебувають на його утриманні з моменту звернення до суду та зменшення розміру аліментів, що стягуються на утримання сина ОСОБА_9 , який проживає з відповідачкою. Відмовляючи у задоволенні вимог позивача щодо стягнення аліментів на його користь на утримання дітей, які з ним проживають, суд першої інстанції прийшов до висновку, що в цій частині між сторонами існує спір про місце проживання дітей, в зв`язку з чим визнав передчасною вимогу позивача про стягнення аліментів з відповідача на його користь.
З таким висновком суду колегія суддів повністю не може погодитися.
Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Частинами 1,3 ст. 181 СК України визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
За нормами статті 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що випливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. 
Відповідно до п. 23 Постанови №3 від 15.05.2006 Пленуму ВС України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за положеннями ст. 192 СК розмір аліментів, 
визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками,  суд може змінити за позовом платника  або  одержувача  аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. 
У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням
законної сили. 
Суд першої інстанції не врахував цих положень та визнав аліменти, що стягуються з позивача на користь відповідача на утримання дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , припиненими з 04.11.2019 р., тобто з моменту звернення до суду, а не з дня набрання рішенням законної сили. 
Тому рішення суду в цій частині та в частині зміни розміру аліментів, що стягуються з позивача ОСОБА_1 на користь відповідачки ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 підлягає зміні у визначенні часу, з якого підлягає припинення стягнення аліментів та зміна їх розміру, а саме: з дня набрання рішення законної сили. 
Крім того, суд першої інстанції встановивши факт проживання дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_8 разом з батьком – позивачем ОСОБА_1 , разом з тим, безпідставно відмовив у задоволенні вимог позивача щодо стягнення аліментів з відповідачки – ОСОБА_10 на його користь на утримання дітей, які проживають разом з ним. 
Матеріалами справи та сторонами в судовому засіданні підтверджено, що неповнолітні ОСОБА_13 та ОСОБА_14 проживають разом з батьком ОСОБА_1 з травня 2018 року по теперішній час та перебувають на його утриманні. Позивач забезпечений роботою, відповідно може утримувати дітей, однак має зобов`язання здійснювати аліментні відрахування на користь відповідачки на утримання дітей, які проживають разом з ним. З відповідачкою проживає найменший син ОСОБА_9 , на утримання якого також стягуються аліменти з позивача. Відповідач з дітьми ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з травня 2018 року не проживає, відповідно має обов`язок щодо їх утримання.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст. 51 Конституції України є одним з головних конституційних обов`язків. Такий обов`язок послідовно визначений в сімейному законодавстві.
При визначенні розміру аліментів суд враховує рівність сторін щодо участі в утриманні дітей, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України.
При цьому матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження тієї обставини, що на даний час між сторонами існує спір щодо місця проживання синів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
Враховуючи те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, які повинні забезпечити мінімальне належне утримання дитини до її повноліття незалежно від розміру їх доходів, тому колегія суддів приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 листопада 2019 року і до досягнення ОСОБА_15 повноліття. У зв`язку з чим, рішення у даній частині підлягає скасуванню. 
Доводи апеляційної скарги відповідача  ОСОБА_2  про те, що позивач звернувся до суду з вимогами, які не відповідають способам захисту порушеного права є безпідставними, оскільки у сторін у справі відбулась зміна сімейного стану, двоє старших синів на даний час проживають разом із батьком, а тому враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, спосіб, в якій позивач вважав за необхідне захистити права неповнолітніх дітей та свої права, не суперечить вимогам сімейного законодавства. 
Інші доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 , в якій вона просить скасувати рішення в частині задоволення позовних вимог, не спростовують висновки суду, вони були предметом дослідження в судовому засіданні і суд дав їм належну оцінку. 
За таких обставин, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, висновки суду не в повній мірі відповідають обставинам справи, у зв`язку з чим рішення суду підлягає скасуванню в частині вимог позивача щодо стягнення аліментів з відповідача на його користь на утримання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та зміні в частині визначення періоду, з якого припиняється стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання синів ОСОБА_16 і ОСОБА_8 та змінюється розмір аліментів, стягнутих з позивача на утримання сина ОСОБА_9 , в решті рішення суду підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційні скарги  ОСОБА_1 та  ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 09 січня 2020 року в частині припинення стягнення аліментів та зміни розміру аліментів змінити. Замінивши в абзаці третьому та четвертому резолютивної частини рішення словосполучення «з 04 листопада 2019 року» на словосполучення «з дня набрання рішенням законної сили».
Рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги в цій частині задовольнити частково.
Стягувати з  ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП  НОМЕР_1 , місце проживання:  АДРЕСА_3 ) на користь  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 ) аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 листопада 2019 року і до досягнення ОСОБА_15 повноліття.
В решті рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 04 червня 2020 року.

Головуючий :                                                Судді :