ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5650/20 Справа № 205/2075/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Приходченко О. С. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2020 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді Єлізаренко І.А.
суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.
за участю секретаря Черкас Є.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суд м. Дніпропетровська від 23 березня 2020 року про відмову у забезпеченні позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

       Ухвалою Ленінського районного суд м. Дніпропетровська від 23 березня 2020 року було відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобов`язання вчинити певні дії.
       В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 просить ухвалу суду від 23 березня 2020 року скасувати та задовольнити його заяву про забезпечення позову, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. 
       Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.
       Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
       Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
       Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
       При цьому, ч.ч. 6, 7 ст. 150 ЦПК України встановлено, що не допускається забезпечення позову шляхом зупинення тимчасової адміністрації або ліквідації банку, заборони або встановлення обов`язку вчиняти певні дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб при здійсненні тимчасової адміністрації чи ліквідації банку. Не допускається забезпечення позову шляхом зупинення рішень, актів Національного банку України, а також встановлення для Національного банку України заборони або обов`язку вчиняти певні дії.
       Відповідно до ч.8 ст. 150 ЦПК України не допускається забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти певні дії за позовами власників або кредиторів неплатоспроможного банку до такого банку або Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
       З аналізу вказаних норм можна дійти висновку, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.
       Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, розтратити його, продати або знецінити і, що такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим. 
       При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
       Як вбачається з матеріалів справи у березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобов`язання вчинити певні дії та просив зобов"язати ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" сплатити йому кошти за його депозитними угодами та за поточними та картковими рахунками (а.с.1, 2).
       Позивач ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову (а.с.14, 15).
       В обґрунтування заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 посилався на те, що ним до суду подано позов до ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобов`язання вчинити певні дії. Наразі банк перебуває в стані припинення у зв`язку із його ліквідацією через визнання його неплатоспроможним. Вважає, що ліквідація банку призведе до неможливості розгляду його позову по суті, ефективного захисту його порушених прав. На підставі викладеного, ОСОБА_1 просив суд забезпечити позов шляхом заборони державним реєстраторам Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, які діють на території м. Києва, вносити до реєстру записи про ліквідацію ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк".
       Відповідно до постанови Правління Національного банку України № 188 від 19 березня 2015 року "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ВіЕйБі Банк", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від № 63 від 20 березня 2015 року «Про початок процедури ліквідації ПАТ "ВіЕйБі Банк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку, згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства "ВіЕйБі Банк" та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ"ВіЕйБі Банк". 
       Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що вимоги заяви про забезпечення позову задоволенню не підлягають, оскільки чинною нормою ЦПК України заборонено втручання суду в діяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб при здійсненні тимчасової адміністрації чи ліквідації банку.
       Доводи апеляційної скарги про те, що судом неповно з`ясовані обставини справи справи, допущено порушення норм матеріального та процесуального права є безпідставними.
       Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з ухвалою суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність ухвали суду першої інстанції.
       За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2019 року про відмову у забезпеченні позову залишити без змін.
       На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Ленінського  суду м.Дніпропетровська від 23 березня 2020 року - залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді