УХВАЛА 
 
10 червня 2020 року
м. Київ
 
справа № 369/5765/16-ц
провадження № 61-16227св18 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - судді Кузнєцова В. О., 
суддів: Жданової В. С., Ігнатенка В. М., Карпенко С. О. (судді-доповідача), Тітова М. Ю., 
 
учасники справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «АНСУ», 
відповідач - ОСОБА_1 , 
 
вирішуючи з власної ініціативи питання про виправлення описки, допущеної у постанові Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
У червні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») звернулось із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
 
Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 6 травня 2008 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредит у сумі 17 299 доларів США зі сплатою 10,2% річних та строком повернення до 5 травня 2015 року. 
 
У порушення умов кредитного договору, ОСОБА_1 зобов`язання не виконував, у зв`язку з чим станом на 19 квітня 2016 року виникла заборгованість в сумі 146 254,24 грн, яку банк просив стягнути з відповідача.
 
Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 жовтня 2016 року позов задоволено.
Стягнено з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором у розмірі 146 254,24 грн і судовий збір у розмірі 2 193,81 грн.
 
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позичальник не виконував умов кредитного договору щодо своєчасного повернення суми отриманого кредиту та сплати нарахованих за користування кредитними коштами процентів, що є підставою для стягнення з боржника на користь банку заборгованості за кредитним договором. 
 
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 березня 2017 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області  від 24 жовтня 2016 року залишено без задоволення. 
 
Ухвалою апеляційного суду Київської області від 24 травня 2017 року заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області                            від 24 жовтня 2016 року залишено без змін. 
 
Відхиляючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції щодо наявності у ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у розмірі 146 254,24 грн, оскільки вважав, що до таких висновків суд першої інстанції дійшов на підставі всебічно і повно з`ясованих обставин справи.
 
У червні 2017 року ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 24 травня 2017 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції. 
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 червня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.
 
Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.
 
15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).
 
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
Вказану справу передано до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верхового Суду від 21 серпня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальності «АНСУ» (далі - ТОВ «АНСУ») залучено до участі у справі як правонаступника позивача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».
 
Ухвалою Верховного Суду від 21 серпня 2019 року справу призначено до судового розгляду.
 
Постановою Верховного Суду від 25 вересня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
 
Заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області                від 24 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області                      від 24 травня 2017 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за пенею скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про часткове задоволення позову.
 
Стягнено з ОСОБА_1 на користь ТОВ «АНСУ» заборгованість за пенею в сумі 2 590,23 грн. 
 
Заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області                від 24 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області                      від 24 травня 2017 року в частині стягнення з ОСОБА_1 судових витрат скасовано.
 
Стягнено з ТОВ «АНСУ» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 3 129,88 грн.
 
У іншій частині заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 24 травня 2017 року залишено без змін. 
Під час виготовлення даної постанови у резолютивній частині допущено описку у зазначенні суми заборгованості за пенею, а саме замість 2 590,23 грн зазначено 2 485,58 грн, а також у цій же частині помилково зазначено суму стягнених з позивача на користь відповідача судових витрат 3 431,72 грн, тоді як правильною сумою є 3 129,88 грн.
 
Відповідно до частини першої статті 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.
 
З урахуванням наведеного допущені у резолютивній частині постанови Верховного Суду від 25 вересня 2019 року описки підлягають виправленню.
 
Керуючись статтею 269 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Виправити допущену у резолютивній частині постанови Верховного Суду від 25 вересня 2019 року описку, зазначивши правильною суму заборгованості за пенею, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ», 2 590,23 грн замість 2 485,58 грн, що є опискою. 
 
Виправити допущену у резолютивній частині постанови Верховного Суду від 25 вересня 2019 року описку, зазначивши правильною суму стягнених з Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ» на користь ОСОБА_1 судових витрат 3 129,88 грн замість 3 431,72 грн, що є опискою.
 
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий	В. О. Кузнєцов  	
Судді:  	В. С. Жданова  В. М. Ігнатенко  С. О. Карпенко М. Ю. Тітов