14.05.20
33/812/52/20

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«14» травня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд

у складі: головуючої - судді                         Фаріонової О.М.
за участю секретаря                         Тимошенка О.С.
особи, яка притягується до 
адміністративної відповідальності         ОСОБА_1 
захисника                                 Камінського В.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28 січня 2020 року, якою 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,  

- визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп. 

Згідно постанови судді, 07 листопада 2019 року о 09 год. 30 хв., в м. Миколаєві по вул. Космонавтів, 93, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «VOLKSWAGEN PASSAT», державний номер НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння, відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння №1112 від 07.11.2019 р. 

Своїми діями  ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1  просить постанову скасувати, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 

Зазначає, що дійсно 07.11.2019 р. він був зупинений працівниками поліції, оскільки не надав перевагу у русі іншому транспортному засобу. У поліцейських виникла підозра, що він перебуває у стані наркотичного сп`яніння та запропонували йому поїхати до медичного закладу для проведення огляду, на що він погодився. Вказує, що в медичному закладі він здав сечу та одразу було проведено тестування, в результаті якого, у нього наркотичних засобів не виявлено. Після чого, поліцейські привезли його до місця зупинки транспортного засобу та виписали повідомлення про запрошення до відділу поліції на 15.11.2019 р. Зазначає, що коли він прибув у зазначену дату до відділу поліції, на нього було складено протокол. 

Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення працівники поліції повинні були скласти 07.11.2019 р. на підставі висновку, складеного 07.11.2019 р. о 12 год. 50 хв., а не через 8 днів після проведення огляду. 

Зазначає, що висновок щодо результатів медичного огляду йому не вручали та він з ним ознайомився лише 06.02.2020 р., коли знайомився з матеріалами справи в суді. Стверджує, що будь-які лабораторні дослідження щодо виявлення наркотичних речовин не проводилися.

Вказує, що в порушення вимог законодавства, він не був відсторонений від керування транспортним засобом, в нього не вилучили посвідчення на право керування транспортним засобом, що на думку апелянта, свідчить про те, що він не знаходився під впливом наркотичних речовин. 

Як слідує з матеріалів справи, справа про адміністративне правопорушення розглянута у відсутність ОСОБА_1 . Апеляційна скарга подана з дотриманням передбаченого ст. 294 КУпАП строку на апеляційне оскарження, який рахується у даному випадку з моменту отримання копії судового рішення.

Заслухавши ОСОБА_1 та його захисника Камінського В.І. на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, та витребувані апеляційним судом докази, апеляційний суд встановив наступне. 

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.    

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 вказаних вимог закону не дотримався, допустив формальне ставлення до вирішення справи, з`ясував обставини неповно та не всебічно, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення.

Приймаючи рішення, суддя дійшов висновку що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України.

В обґрунтування цих висновків, суддя послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №286360 від 15.11.2019 р., а також на висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння №1112 від 07.11.2019 р. 

Так, як слідує зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, серії БД №286360, який складено 15.11.2019 р., водій ОСОБА_1  07.11.2019 р. о 09 год. 30 хв. в м. Миколаєві по вул. Космонавтів, 93, керував транспортним засобом «VOLKSWAGEN PASSAT» в стані наркотичного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України.

У даному протоколі про адміністративне правопорушення відсутні пояснення ОСОБА_1 , зазначено, що пояснення він надасть в суді. Процесуальні права ОСОБА_1 не роз`яснені (у відповідній графі відсутній його підпис). Також зазначено, що у водія не вилучалися документи на керування транспортним засобом.

Як слідує з матеріалів справи, підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 був висновок Миколаївського обласного наркологічного диспансеру №1112 від 07.11.2019 р. який ОСОБА_1 не підписав у відповідній графі 11, яка передбачає підпис обстежуваної особи при ознайомленні з результатами огляду.

До протоколу не надано відомості, чи вилучався транспортний засіб у ОСОБА_1 після проведення огляду у медичному закладі, під час якого згідно протоколу про адміністративне правопорушення 07.11.2019 р. встановлено про перебування особи у стані наркотичного сп`яніння. 
       Також у протоколі про адміністративне правопорушення зазначена адреса проживання ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 , тобто адреса, яка розташована в Інгульському районі, а тому, з урахуванням зазначеного працівником поліції місця проживання, дана справа підсудна Ленінському районному суду м. Миколаєва.

       Разом з тим, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що дана справа буде розглядатися у Заводському районному суді м.Миколаєва. 

Рішення постановлено у відсутність ОСОБА_1 , який не був повідомлений про дату та час розгляду справи, про що свідчать повістки, які повернулись без вручення їх особі, у відношенні якої складено протокол про адміністративне правопорушення. 

Пославшись на зазначені докази, суддя Ленінського районного суду м.Миколаєва, розглянувши справу про адміністративне правопорушення у відсутність ОСОБА_1 , дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 

З цими висновками суд не погоджується, з огляду на наступне. 

ОСОБА_1 в апеляційному суді заперечував свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення. Стверджував, що не вживав наркотичні засоби, що 07.11.2019 р. погодився на медичний огляд, після якого не було встановлено його перебування у стані наркотичного сп`яніння. 07.11.2019 р. після проведеного огляду автомобіль у нього не вилучали, не відстороняли від керування транспортним засобом. 15.11.2019 р. він був запрошений до УПП в м. Миколаєві, де у відношенні нього був складений протокол про адміністративне правопорушення, та повідомлено, що розгляд буде відбуватися у Заводському районному суді м. Миколаєва. Працівники поліції встановлювали адресу його проживання, і він зазначав, що фактично мешкає по  АДРЕСА_1 , тобто на території Заводського району, а тимчасово мешкав по АДРЕСА_2 , що відноситься до Інгульського району м. Миколаєва. 

Стверджував, що після складання щодо нього протоколу та висловлення незгоди з ним, його в той же день, 15.11.2019 р. його було зупинено тим же патрулем поліції. Він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння через те, що вважав безпідставним складання щодо нього протоколу від 15.11.2019 р., за що в подальшому був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами.

Перевіривши наведені ОСОБА_1 доводи під час апеляційного розгляду справи, встановлено наступне. 

Відповідно п. 20 р. 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція), висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.

Згідно п. 17 р. 3 Інструкції, зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку. 

Але, приймаючи рішення, суддя місцевого суду не звернув уваги на дані вимоги Інструкції, та не з`ясував, чому у висновку Миколаївського обласного наркологічного диспансеру №1112 від 07.11.2019 р., який є єдиним доказом до протоколу про адміністративне правопорушення, відсутній підпис ОСОБА_1 у відповідній графі 11 про ознайомлення з результатами цього висновку. 

За поясненнями ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції, зазначений висновок йому не було вручено, про його існування йому стало відомо 06.02.2020 р. під час ознайомлення з матеріалами справи після прийняття рішення суддею місцевого суду

На неодноразові запити Миколаївського апеляційного суду, з метою з`ясування, чи було вручено ОСОБА_1 зазначений висновок, та чому у висновку відсутній підпис ОСОБА_1 (графа 11 - підпис обстежуваної особи при ознайомленні з результатами огляду), відповіді не надано.

Тому, пояснення апелянта в цій частині під час апеляційного розгляду не спростовані.

Отже, дані висновку Миколаївського обласного наркологічного диспансеру №1112 від 07.11.2019 р., де відсутній підпис ОСОБА_1 , свідчать на користь доводів апелянта про те, що під час проведення огляду на стан сп`яніння у медичному закладі 07.11.2019 р. не було встановлено його перебування у стані наркотичного сп`яніння. 

Окрім того, викликають обґрунтовані сумніви щодо того, що 07.11.2019 р. у ОСОБА_1 за результатами експрес-тестування виявлені ознаки наркотичного сп`яніння також і з тих підстав, що згідно матеріалів справи ОСОБА_1 не був відсторонений від керування транспортним засобом, як передбачено ч.1 ст. 266 КУпАП.

Згідно вимогам ч. 4 ст. 266 КУпАП, та відповідно до п. 9 р. 2 Інструкції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. 

Однак, зазначених вимог законодавства працівники поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 не дотрималися, на що суддя місцевого суду також не звернув уваги. 

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції 07.11.2019 р. о 09 год.30 хв. Разом з тим, з акта №1112 від 07.11.2019 р. (витребуваного апеляційним судом), вбачається, що ОСОБА_1 проходив огляд на виявлення стану наркотичного сп`яніння 07.11.2019 р. о 12:50 год., та біологічний матеріал був відібраний 07.11.2019 р. о 12 год. 55 хв. 

Тобто, в порушення вище зазначених вимог закону та Інструкції, поліцейський не забезпечив доставку ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення, оскільки дослідження проводилося через три години після виявлення підстав для проведення огляду.

За таких обставин, суд вважає, що працівники поліції порушили вимоги Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки направили ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я, з порушенням встановленого Інструкцією двохгодинного терміну, протягом якого водій має бути доставлений до медичного закладу. 

Крім того, в матеріалах справи відсутнє направлення ОСОБА_1  до КНП «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» Миколаївської обласної ради на проходження медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (згідно додатку №2 Інструкції).
На неодноразові запити апеляційного суду до медичного закладу та до УПП в Миколаївській області, з метою з`ясування, чи було направлення ОСОБА_1 до медичного закладу для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, відповіді не надано. 

За такого, у суду є достатні підстави вважати, що процедура огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, була порушена працівниками поліції.

Згідно п. 22 р. 3 Інструкції, висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними. 

З огляду на ці вимоги Інструкції, є достатні підстави вважати недійсними висновки щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння.

Також суд дійшов висновку, що було порушено вимоги Методики відбору біологічних матеріалів, поводження з ними та організацією проведення токсикологічних досліджень з метою виявлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, у п. 8 зазначеної Методики вказано, що якщо не має можливості негайно передати зразки біологічного матеріалу в лабораторію, зразки зберігають в холодильнику при температурі не вище +4 С протягом не більше двох діб.

З витребуваного судом результату токсикологічного дослідження №2038 від 11.11.2019 р., вбачається, що біологічний матеріал - сеча ОСОБА_1 , була відібрана 07.11.2019 р. о 12 год. 55 хв., а токсикологічне дослідження проведено 11.11.2019 р. 

Тобто, вимоги Методики про зберігання біологічних зразків не більше двох днів були порушені, а біологічні зразки ОСОБА_1 були здані в лабораторію для проведення токсикологічного дослідження на четвертий день після їх відбору, хоча зразки біологічного матеріалу можуть зберігатися не більше двох діб.

Ці обставини суддя місцевого суду не досліджував, оскільки взагалі ані працівниками патрульної поліції, ані суддею місцевого суду, не вжито заходів для витребування доказів на підтвердження даних, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення. 

Зокрема, до протоколу про адміністративне правопорушення працівниками патрульної поліції не додано акт про результат токсикологічного дослідження, а також відеозапис, який ведеться при зупинці транспортного засобу та проведення огляду особи у медичному закладі.. 

       В установлений апеляційним судом строк медичним закладом також не надано виписки із журналу реєстрації медичного огляду ОСОБА_1 від 07.11.2019 р., в якому відповідно до додатку № 5 Інструкції, у графі 10 повинні бути зазначені відомості про отримання примірника акта огляду особи на стан сп`яніння. 

В свою чергу, суддя місцевого суду, приймаючи рішення у відсутність особи, у відношенні якої складено протокол, не врахував, що висновок №1112 від 07.11.2019 р. не підписаний ОСОБА_1 і його пояснення у справі взагалі відсутні.

       Суддя місцевого суду також не вжив заходів щодо витребування відеозапису на підтвердження викладених у протоколі обставин, який на момент апеляційного розгляду не зберігся, та щодо виклику в судове засідання працівників поліції, з метою їх допиту та з`ясування обставин, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення та у висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння.

Тобто, судом не перевірені дані, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , які, відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, є доказами у справі про адміністративне правопорушення. 

       Апеляційним судом здійснено запит про витребування відеозапису з нагрудної камери поліцейських, що потрібно вести під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Проте, зазначений відеозапис не був наданий до суду, оскільки на момент апеляційного розгляду сплили строки його зберігання .

       З огляду на те, що ОСОБА_1 заперечує зазначені у висновку дані, апеляційний суд неодноразово викликав для допиту поліцейського ОСОБА_4 , який складав протокол про адміністративне правопорушення від 15.11.2019 р. серії БД №286360, а також поліцейського ОСОБА_5 , який був присутній під час проведення медичного огляду ОСОБА_1 в Миколаївському обласному наркологічному диспансері 07.11.2019 р., з метою з`ясування обставин проведення медичного огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння. Проте, на неодноразові виклики працівники поліції до апеляційного суду не з`явились.
       Відеозапис проведення огляду на стан сп`яніння також не зберігся, про що свідчить відповідь КНП «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» на запит апеляційного суду. 

       Тому апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості перевірити обґрунтованість складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , а дані, що зазначені у цьому протоколі, суддею місцевого суду не перевірені взагалі. 

Також, працівник патрульної поліції, зазначивши у протоколі про адміністративне правопорушення адресу проживання ОСОБА_1 в Інгульському районі м. Миколаєва, зазначив, що справа буде розглянута в Заводському суді м. Миколаєва.

Ці дані також свідчать на користь доводів апелянта, який пояснив, що повістку до суду не отримував, та, вважаючи, що справа буде розглядатися у Заводському районному суді м. Миколаєва, як і зазначено у протоколі, неодноразово звертався саме до цього суду з метою з`ясування, на якій стадії знаходиться розгляд протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки бажав приймати участь під час судового розгляду. 

За такого, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення працівник поліції не встановив дані щодо фактичного місця проживання та реєстрації ОСОБА_1 .

В свою чергу, суддя місцевого суду мав вжити заходів щодо виклику особи в судове засідання, чого не зроблено, та безпідставно розглянув справу про адміністративне правопорушення у відсутність ОСОБА_1 , який не був повідомлений про дату та час розгляду справи, оскільки в матеріалах справи наявні конверти, які повернулися на адресу суду. Таким чином, було порушено право ОСОБА_1 на захист. 

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, серед іншого, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine, заява N 7460/03, § 26) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Отже, принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Вина особи повинна бути доведена поза розумним сумнівом.

Будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, повинен бути спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за вчинення адміністративного правопорушення за викладених у протоколі обставинах.

Однак, працівниками поліції до протоколу про адміністративне правопорушення, надано лише висновок №1112 від 07.11.2019 р. Інших доказів надано не було. Зокрема, такими доказами можуть бути: відеозапис з нагрудної камери поліцейських, що потрібно вести при зупинці транспортного засобу та при проходженні медичного огляду у медичному закладі, передбачене в додатку №2 Інструкції направлення до закладу охорони здоров`я для проведення огляду, дані журналу реєстрації медичних оглядів осіб з метою виявлення стану сп`яніння, в якому передбачено підпис обстежуваної особи.

В свою чергу, суддя місцевого суду не прийняв заходи для витребування зазначених доказів. Під час розгляду справи, суддя порушив право особи на захист (рішення прийнято без участі ОСОБА_1 ), не допитав працівників поліції (який складав протокол, та який був присутній у медичному закладі під час проведення медичного огляду ОСОБА_1 ), не звернув уваги, що висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння не підписаний особою, відносно якої він складений, тобто з`ясував обставини неповно та не всебічно. 

Суддя місцевого суду дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, пославшись лише на протокол та висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння №1112 від 07.11.2019 р. (з яким ОСОБА_1 не був ознайомлений), без дослідження інших доказів. 

Під час дослідження витребуваних апеляційним судом доказів, встановлено порушення вимог законодавства щодо проведення огляду ОСОБА_1 на виявлення стану наркотичного сп`яніння, які залишенні поза увагою судом. Виходячи з наведеного, виникли обґрунтовані сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 за обставин, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення. Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Особа, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом, чого в цій справі зроблено не було. Суддя місцевого суду, зі свого боку, не забезпечив ОСОБА_1 усі можливості для реалізації його процесуальних прав у судовому засіданні.

Тому, постанова судді про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає скасуванню, а справа - закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. 

Керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28 січня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає. 

Суддя                                         О.М. Фаріонова