ПОСТАНОВА
Іменем України

26 березня 2020 року 
Київ
справа №350/1524/16-а
адміністративне провадження №К/9901/15637/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Бучик А.Ю.,
суддів: Мороз Л.Л.,  Рибачука А.І., 
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Рожнятівському районі Івано-Франківської області на постанову Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 13 березня 2017 року  (суддя А.М. Бейко) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2017 року  (колегія суддів: Затолочний В.С., Каралюс В.М., Матковська З.М.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Рожнятівському районі Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, -
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Рожнятівському районі Івано-Франківської області, в якому просив визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови йому у призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком № 2; зобов`язати відповідача зарахувати до спеціального стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників період роботи з 06.04.2001 року по 02.01.2002 року на посаді електромонтера з обслуговування бурових 5 розряду у ВАТ «Спец УБР»; зобов`язати відповідача призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п. «б» ст.. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 24.11.2016 року.
Постановою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області  від 13 березня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2017 року,  позов задоволено  повністю.
Не погоджуючись із судовими рішеннями судів попередніх   інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить судові рішення скасувати та  ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.
Касаційна скарга обґрунтована тим, що спірний стаж позивача на території Російської Федерації на підприємстві ВАТ «Спец УБР» електромонтером з обслуговування бурових 5 розряду з 06.04.2001 року по 06.01.2002 року немає підстав для зарахування до пільгового стажу через відсутність доказів про проведення атестації робочих місць.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10 травня 2017 року відкрито касаційне провадження.
Відзив на касаційну скаргу не надходив.
Справу передано до Верховного Суду.
До Верховного Суду надійшло клопотання від Головного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області про  відповідача правонаступником.
Відповідно до статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №628 «Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України» управління Пенсійного фонду України в Рожнятівському районі Івано-Франківської області  реорганізовано шляхом приєднання до Головне управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської  області.
Отже,  суд дійшов висновку  за необхідне задовольнити клопотання про заміну відповідача у справі.
У зв`язку із відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, ця справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судами встановлено, що  17.11.2016 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до відповідача із заявою про зарахування періоду роботи з 06.04.2001 року по 06.01.2002 року у ВАТ «Спец УБР» до стажу роботи, що дає право для призначення пенсії на пільгових умовах по Списку № 2 та призначення такої пенсії.
Листом від 30.11.2016 року відповідач відмовив в задоволенні його заяви, посилаючись на те, що неможливе зарахування до пільгового стажу періоду роботи позивача на території Російської Федерації на підприємстві ВАТ «Спец УБР» електромонтером з обслуговування бурових 5 розряду з 06.04.2001  по 06.01.2002 оскільки  відсутні відомості про атестацію робочого місця, на якому позивач працював а відтак, відсутній необхідний стаж роботи для зменшення пенсійного віку на 5 років.
Крім того, у тому ж листі відповідач зазначив, що згідно наданих позивачем документів неможливо визначити право на пенсію на пільгових умовах, а уточнююча довідка про пільговий характер роботи у ВАТ «Спец УБР» не надана.
Не погоджуючись з рішенням відповідача, позивач звернулася до суду з вказаним позовом.
Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що пільговий стаж підтверджено трудовою книжкою, яка заповнена відповідно до вимог чинного законодавства  та уточненою довідкою, що є достатнім відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ для призначення пільгової пенсії. 
Дослідивши спірні правовідносини, колегія суддів зазначає наступне.
Предметом спору в даній справі є зарахування до пільгового стажу періоду роботи позивача на території Російської Федерації на підприємстві ВАТ «Спец УБР» електромонтером з обслуговування бурових 5 розряду з 06.04.2001  по 06.01.2002.
Згідно ст. 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення  пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.
Відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону № 1788-ХІІ на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема, чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.
Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.
Відповідно до статті 62 цього Закону основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Питання призначення пенсій на пільгових умовах згідно зі Списком № 2 деталізоване у Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок № 383).
Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).
Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
За пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики України та Міністерством фінансів України.
Згідно трудової книжки позивача  підтверджується  робота   у спірний період електромонтером з обслуговування бурових підтверджується.  
Казане також підтверджується   архівною  довідкою архівного відділу Адміністрації міста Нижнєвартовська (Російська Федерація) від 15.09.2014  № с/о-194, наказом від 09.04.2001 року № 122-к Ват «СПЕЦ УБР», наказом № 378-к ВАТ «СПЕЦ УБР».
Професія електромонтера з обслуговування бурових передбачена пунктом 12.1а підрозділу 1 Розділу ХІІ «Буріння, видобування та перероблення нафти, газу та газового конденсату, перероблення вугілля та сланцю» Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року  № 36.
Стосовно доводів касаційної скарги, про відсутність доказів проведення атестації робочого місця, колегія суддів зазначає наступне.
Пунктом 3 Порядку № 383 встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Відповідно до пункту 4.2 Порядку № 383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.
Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком № 442 та Методичними рекомендаціями.
Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.
Згідно з пунктом 4 Порядку № 442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.
Відтак,  своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.
При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.
Проте Верховний Суд України при ухваленні постанов від 10 вересня 2013 року у справі № 21-183а13, від 25 листопада 2014 року у справі № 21-519а14, від 10 і 17 березня 2015 року у справах № 21-51а15, та № 21-585а14, від 14 квітня 2015 року у справі № 21-383а14, від 02 грудня 2015 року у справі № 21-1329а15, від 10 лютого 2016 року у справі № 21-5432а15 та від 12 квітня 2016 у справі № 21-6501а15 віддав перевагу найменш сприятливому для позивачів тлумаченню законодавства України.
Велика палата Верховного Суду  у справі № 520/15025/16-а від 19.02.2020   сформулювала правовий висновок, згідно  особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII.  Цей висновок є також застосовним і щодо осіб, зайнятих на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1.
При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи.
Отже, Велика Палата Верховного Суду вважає, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
Відтак Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а  відступила від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 10 вересня 2013 року у справі № 21-183а13, від 25 листопада 2014 року у справі № 21-519а14, від 10 й 17 березня 2015 року у справах № 21-51а15, та № 21-585а14, від 14 квітня 2015 року у справі № 21-383а14, від 02 грудня 2015 року у справі № 21-1329а15, від 10 лютого 2016 року у справі № 21-5432а15 та від 12 квітня 2016 у справі № 21-6501а15, щодо відсутності підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.
Отже, колегія суддів погоджується  з висновками судів попередніх інстанцій про наявність  підстав для зарахування  до пільгового стажу позивача періоду роботи з 06.04.2001 по 02.01.2002,  а відтак рішення про відмову у призначенні пенсії є протиправним.
Відповідно до статті 350 КАС України (в редакції до набрання чинності змінами, внесеними Законом України від 15.01.2020 № 460-IX) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Керуючись статтями 343, 349, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Замінити Управління Пенсійного фонду України в Рожнятівському районі Івано-Франківської області на  правонаступника  Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.
Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Рожнятівському районі Івано-Франківської області залишити без задоволення.
Постанову Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 13 березня 2017 року   та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2017 року   залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Головуючий                                                                                               А.Ю. Бучик

Судді                                                                                                        Л.Л. Мороз

                                                                                                          А.І. Рибачук