Справа № 304/1596/19

Закарпатський апеляційний суд

  П  О  С  Т  А  Н  О  В  А 
І м е н е м У к р а ї н и

02.03.2020                 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І.В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , 
                                                 в с т а н о в и в :
постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 листопада 2019 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, не працюючий, 
визнаний винним у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення й на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Постановлено стягнути із ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у розмірі 384,20 грн..

Згідно постанови, 12 серпня 2019 року о 00 год. 40 хв. ОСОБА_1 по вул. Тур`янській у с. Тур`я-Пасіка Перечинського району керував автомобілем марки «Skoda Octavia», р. н. з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги, передбачені п. 2. 9 «а» Правил дорожнього руху України (далі – ПДР) і скоїв передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне правопорушення. 

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова судді є незаконною, необґрунтованою і такою, що прийнята без з`ясування усіх обставин справи. Зазначає, що в медичному закладі в нього не відбирались зразки будь-якого біологічного середовища (кров, слина, сеча чи змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя, рук), а тому, не зрозумілим є те, на підставі якого дослідження лікарем встановлено факт перебування його в стані алкогольного сп`яніння. Стверджує, що поліцейський не проводив і не пропонував йому пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів. Разом із тим, посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно не задовольнив його усні клопотання про витребування із Закарпатського обласного наркологічного диспансеру належним чином завірені копії Акту медичного огляду від 12.08.2019 та виписки з журналу реєстрації медичних оглядів осіб на стан сп`яніння, а також про виклик та допит свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і, при цьому, не досліджував та не відтворював відеозапис із нагрудних відео реєстраторів поліцейських. Вважає, що суд першої інстанції, розглянувши справу без його участі та участі адвоката, знехтував його правом на захист, допустив порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, що є неприпустимим і нівелює саму суть судового розгляду, і без будь-якого належного дослідження доказів та обставин справи безпідставно визнав його винним у вчиненні адміністративного правопорушення. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Штефаняка І.І., неявка яких із урахуванням положень ч. 6 ст. 294 КУпАП не перешкоджає її розгляду. При цьому, враховується те, що: ОСОБА_1 та адвокат Штефаняк І. І. неодноразово повідомлялися про час та місце розгляду справи належним чином; розгляд справи неодноразово відкладався, у тому числі й за клопотанням адвоката Штефаняка І. І.; даних про поважність причин їх неявки до апеляційного суду на 16:00 02.03.2020 та заяви про відкладення розгляду справи на інший термін від них не надходило.
Апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги про незаконність оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення є безпідставними, оскільки винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених судом першої та апеляційної інстанції доказів.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 216294, 12 серпня 2019 року о 00 год. 40 хв. по вул. Тур`янській у с. Тур`я-Пасіка Перечинського району ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Skoda Octavia», р. н. з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується проведеним у медичному закладі в установленому законом порядку оглядом, чим порушив вимоги, передбачені п. 2. 9 «а» ПДР, що тягне настання адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. З указаного протоколу також убачається, що ОСОБА_1 своїми підписами в протоколі підтвердив, що: права та обов`язки йому роз`яснені; зі змістом протоколу ознайомлений; його копію отримав; до протоколу внесені правильні дані щодо його особи; в поясненнях по суті правопорушення ОСОБА_1 зазначив, що випив 3 алкогольні пива 0,5 л. марки «Старопрамент» (а. с. 1).
Факт керування 12 серпня 2019 року о 00 год. 40 хв. по вул. Тур`янській у с. Тур`я-Пасіка Перечинського району ОСОБА_1 транспортним засобом марки Skoda Octavia», р. н. з. НОМЕР_1 та факт дорожньо-транспортної пригоди за його участі підтверджується наявними в матеріалах справи копіями рапортів ст. інспектора Перечинського відділення поліції Мицянка А. М. від 12.08.2019 (а. с. 2-3), рапорту ДОП СП Перечинського відділення поліції Когуч О. (а. с. 4), схеми місця ДТП від 12.08.2019 (а. с. 5-6), письмових пояснень ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (а. с. 7-11).
З протоколу медичного освідчення для встановлення факту вживання алкоголю та стану сп`яніння № 859 від 12.08.2019 вбачається, що направлений слідчим СВ Ужгородського ВП Лаб`як В. І. 12.08.2019 о 04 год. ОСОБА_1 перебуває в стані сп`яніння внаслідок вживання алкоголю – результат огляду 1,98 %. З указаного протоколу також вбачається, що ОСОБА_1 ознайомлений з результатами огляду, про що свідчить його підпис (а. с. 12).
Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні в ході розгляду справи апеляційним судом не встановлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_6 вимог, передбачених п. 2.9 «а» ПДР, та його винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що поліцейський ОСОБА_7 був упереджений при проведенні огляду та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу за ознаками передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, що в нього були підстави для фальсифікації протоколу чи обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, і що він зацікавлений у результатах розгляду справи, – у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги.
Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що вищевказаний поліцейський при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що поліцейський не проводив і не пропонував йому пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не спростовують факту порушення ОСОБА_1 вимог передбачених п. 2.9 «а» ПДР і не свідчать про відсутність у його діях складу передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує те, що матеріали справи підтверджують, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведено відповідно до вимог чинного законодавства, і під час проведення огляду та складення щодо ОСОБА_1 відповідних документів, останній не вказував на порушення лікарем процедури огляду.
Крім того, у матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які дані, які би давали підстави вважати, що в лікаря ОСОБА_8 були підстави для обмови ОСОБА_1 у перебуванні в стані алкогольного сп`яніння, та про його зацікавленість у результатах розгляду справи, - у підтвердження таких даних також відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх не додано до апеляційної скарги.
Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій, які призвели до примусового погодження на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я за допомогою приладу «Драгер», підписання ним протоколу та інших документів, що містяться у справі, зокрема, протоколу медичного освідчення, – на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі.
З урахуванням наведеного вище, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що в медичному закладі в нього не відбирались зразки будь-якого біологічного середовища (кров, слина, сеча чи змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя, рук), а тому, не зрозумілим є те, на підставі якого дослідження лікарем встановлено факт перебування його в стані алкогольного сп`яніння, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не свідчать про порушення процедури огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння й, відповідно, не спростовують висновків суду першої інстанції про керування ОСОБА_1 автомобілем у стані алкогольного сп`яніння. При цьому, враховується те, що з протоколу медичного освідчення вбачається, що огляд ОСОБА_1 проведено з використанням приладу «Драгер 6820», і в матеріалах справи відсутні будь-які докази про те, що ОСОБА_1 не погоджувався з результатами огляду чи вимагав відібрати у нього зразки будь-якого біологічного середовища. 
Як такі, що жодним чином не спростовують факту порушення ОСОБА_1 вимог передбачених п. 2.9 «а» ПДР та висновку суду першої інстанції про наявність його у діях складу передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції безпідставно не задовольнив його усні клопотання про витребування із Закарпатського обласного наркологічного диспансеру належним чином засвідчені копії Акту медичного огляду від 12.08.2019 та виписки з журналу реєстрації медичних оглядів осіб на стан сп`яніння, а також про виклик та допит свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і, при цьому, не досліджував та не відтворював відеозапис із нагрудних відео реєстраторів поліцейських. При оцінці вказаних доводів та їх відхиленні апеляційний суд враховує те, що в матеріалах справи відсутні дані про те, що такі клопотання взагалі заявлялись, про що свідчить і факт розгляду справи без участі ОСОБА_1 , а будь-які відеозаписи з нагрудних відео реєстраторів поліцейських у матеріалах справи відсутні. 
       Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції, розглянувши справу без його участі та участі адвоката, знехтував його правом на захист, допустив порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, що є неприпустимим і нівелює саму суть судового розгляду, і без будь-якого належного дослідження доказів та обставин справи безпідставно визнав його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження, не свідчать про порушення права ОСОБА_1 на захист і спростовують висновок суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині апеляційний суд враховує те, що: розгляд судом справи без участі правопорушника відповідно до чинного КУпАП не являється підставою для зміни чи скасування судового рішення; матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи судом першої інстанції (а. с. 23-24); ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи апеляційним судом, не з`явився і до апеляційного суду, чим позбавив себе можливості надати пояснення чи будь-які докази, або заявити клопотання; зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що судове рішення прийнято на підставі наявних у матеріалах справи та досліджених судом доказів. Окрім цього, відхиляючи доводи апеляційної скарги у цій частині, апеляційний суд враховує і те, що матеріали справи не містять будь-яких даних про те, що до часу розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_1 були укладені угоди із адвокатом про надання йому правової допомоги. Оскільки ОСОБА_1 не приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції, тому доводи апеляційної скарги про те, що без будь-якого належного дослідження доказів та обставин справи суд безпідставно визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, визнаються такими, що не підтверджені будь-якими доказами (даними) і не відповідають фактичним обставинам справи.
Тому, доводи апеляційної скарги про те, що постанова судді є незаконною, необґрунтованою і такою, що прийнята без з`ясування усіх обставин справи, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду, і визнає їх такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винним у порушенні вимог, передбачених пунктом 2.9 «а» ПДР та скоєнні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення накладено на нього в межах санкції вищевказаної статті, у зв`язку із чим, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова суду першої інстанції як законна та обґрунтована підлягає залишенню без зміни, а подана ОСОБА_1 апеляційна скарга – без задоволення.
При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанцій і, не з`явившись на розгляд справи без поважних причин, будучи належним чином повідомленим про час та місце її розгляду, ОСОБА_1 позбавив себе можливості заявити в ході апеляційного розгляду обґрунтовані клопотання, у тому числі й про виклик свідків, та надати які-небудь докази у підтвердження обґрунтованості доводів апеляційної скарги та спростування висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

                                                       П О С Т А Н О В И В :
        
апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 05 листопада 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без зміни.
               Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                                   І. В. Стан