ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

11 березня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/8712/18	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Божко Л.А. (доповідач),
                               суддів:  Дурасової Ю.В., Лукманової О.М.,     
за участю секретаря судового засідання Новошицькій О.О. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Одеської митниці ДФС на додаткове  рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.09.2019 в адміністративній справі №160/8712/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет"   до Одеської митниці ДФС про визнання протиправними, скасування рішення та картки відмови,- 

в с т а н о в и В:

У липні 2019 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного про ухвалення додаткового рішення по даній адміністративній справі, оскільки в рішенні по справі не було вирішене питання щодо судових витрат на професійну правничу допомогу. У вказаній заяві представник позивача просив вирішити питання стосовно стягнення  із Одеської митниці ДФС за рахунок бюджетних асигнувань цього суб`єкта владних повноважень судові витрати, пов`язані із розглядом справи №160/8712/18 у Дніпропетровському окружному адміністративному суді в сумі 14100 грн.
Додатковим рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.09.2019 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" про прийняття додаткового рішення – задоволено частково.Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці ДФС на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “АТБ-МАРКЕТ” витрати на правничу допомогу у розмірі 10000,00 (десять тисяч) гривень.В іншій частині заяви відмовлено.
Не погодившись з додатковим рішенням суду першої інстанції, відповідач  подав  апеляційну скаргу, в якій просив скасувати додаткове рішення прийняти нове рішення яким відмовити в задоволенні заяви предстаника позивача.
Апеляційна скарга обгрунтована тим, що суд першої інстанції не врахував того, що гонорар адвокату за надану правову допомогу у розмірі 10000 грн. є завищеним, становить надмірний тягар для позивача, стягнення адвокатських витрат у зазначеній сумі не відповідає вищевказаним критеріям розумності, співрозмірності.
Крім того, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позивачем не подано доказів відображення адвокатом доходів, отриманих від незалежної професійної діяльності, як самозайнятих осіб, отриманих від ТОВ "АТБ-Маркет" шляхом надання доказів ведення Книги обліку доходів та витрат, затвердженої наказом Міндоходів від 16 вересня 2013 року № 481 "Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення", зареєстрованим у в Міністерстві юстиції України 01 жовтня 2013 р. за № 1686/24218.
Також суд першої інстанції не звернув уваги на те, що в графі "Призначення платежу" платіжних доручень № 111331 від 06.05.2019, №386403 від 06.06.2019, №435651 від 12.06.2019, № 630190 від 04.07.2019 відсутня інформацію про здійснення платежів за надання правової допомоги саме у справі № 160/8712/18.
Таким чином, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права (неправильне тлумачення закону, незастосування закону, який підлягав застосуванню), а саме: положення частини 5 статті 134, частини 7 статті 139 КАС України.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно із ч. 1  ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 3  ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому  статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України.
За змістом пункту 1 частини третьої  статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України  розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або Третьою особою.
Згідно з ч. 5  ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України  розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до пункту 2 частини першої  статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України  розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною 4  статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України  врегульовано, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до  статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»  гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 зазначила, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
З матеріалів справи встановлено, що На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано:  Протокол № 09/07/19 погодження детального опису робіт (наданих послуг) та їх вартості, що надавалися АО “Альянс” у рамках судової справи № 160/8712/18 від 09.07.2019 року, який містить детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних для надання професійної (правничої) допомоги, а саме:
- надання консультації клієнту щодо розгляду судової справи № 160/8712/18 у Дніпропетровському окружному адміністративному суді (2000,00 грн);
- підготовка заяви (про надання позивачу можливості надати докази щодо розміру судових витрат після вирішення справи по суті) від 24.06.2019 року по справі № 160/8712/18 (600,00 грн);
- підготовка клопотання від 26.06.2019 року по справі № 160/8712/18 (500,00 грн);
- підготовка заяви про винесення додаткового рішення по справі № 160/8712/18 (1000,00 грн);
- представництво клієнта у Дніпропетровському окружному адміністративному суді по справі № 160/8712/18 (участь у судових засіданнях) (10000,00 грн).
Акти завдання-приймання наданих послуг до договору №08/02-19/1 від 08.02.2019 року про надання правової (правничої) допомоги: від 30.04.2019 року за квітень 2019 року, розмір гонорару за надання правової допомоги складає 450   000 грн.; від 31.05.2019 року за травень 2019 року, розмір гонорару за надання правової допомоги складає 900   000 грн.; від 30.06.2019 року за червень 2019 року, розмір гонорару за надання правової допомоги складає 900   000 грн.;                                      Платіжне доручення № 111331 від 06.05.2019 року на суму 295   000 грн., платіжне доручення № 386403 від 06.06.2019 року на суму 690   000 грн., платіжне доручення № 435651 від 12.06.2019 року на суму 195   000 грн., платіжне доручення № 630190 від 04.07.2019 року на суму 800   000 грн.;

Проаналізувавши вказані докази, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами суду першої інстанції, позивчем підтверджено розмір заявлених судових витрат щодо представництва клієнта у Дніпропетровському окружному адміністративному суді по справі № 160/8712/18 (участь у судових засіданнях) (10000,00 грн).
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що судом  першої інстанції правильно встановлені обставини справи, додаткове судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування додаткового рішення.
Керуючись ст.  311,  315, ст.  316, ст.ст.  321,  322 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Одеської митниці ДФС залишити без задоволення.
Додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.09.2019 залишити без змін.
                    Постанова  набирає законної сили з дати її прийняття  та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня  складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова 

          Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду
   Суддя                                                    Л.А. Божко