ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 644/3550/19                                        Головуючий суддя І інстанції Ізмайлов І. К.
Провадження № 33/818/176/20                                Суддя доповідач Шабельніков С.К.

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       13 травня 2020 року суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., за участю прокурора Гладуна Д.А. та захисника Третьякової Н.Ю. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 28 грудня 2019 року,- 
в с т а н о в и в:
Цією постановою 
ОСОБА_1  1966 року народження, громадянин України, мешканець м. АДРЕСА_1 ,-
- визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 850 грн.
       Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.
       В судовій постанові зазначено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 342 від складеного 08.05.2019 року старший оперуповноваженим УЗЕ в Харківській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України капітаном поліції Байрачним В.І. у відношенні ОСОБА_1 , який будучи звільненим з посади Заступника начальника Управління внутрішньої безпеки в Харківській області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, будучи, згідно підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті З Закону №1700-VII, суб`єктом на якого поширюється дія цього Закону, та згідно абзацу 14 частини 1 статті 1 цього ж Закону суб`єктом декларування в порушенні вимог п. 2 ч. 2 ст. 45 вказаного Закону, несвоєчасно, без поважних причин, оприлюднив 12.04.2019 на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції Е - декларацію за 2018 рік після звільнення, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачене частиною 1 статті 172-6 КУпАП.
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить судову постанову скасувати, а провадження по справі закрити на підставі ч.1 ст. 247 КУпАП, посилаючись на її незаконність внаслідок відсутності складу адміністративного правопорушення а також того, що на момент винесення постанови сплинули строки притягнення його до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 38 КУпАП, зазначає, що в нього не було умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, а на це вплинули, як він вважає, об`єктивні обставини, а саме хвороба та відсутність можливості потрапити до квартири де знаходився комп`ютер, з якого він вже подавав електронну декларацію, а тому з поважних причин несвоєчасно подав електронну декларацію.Крім цього, вказує на поверхневий розгляд справи судом першої інстанції.
       В судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином.
       13 травня 2020 року до Харківського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 , в якій він просить розглядати його апеляційну скаргу без його участі та повністю підтримує свої апеляційні вимоги.
Враховуючи наявність зазначеної заяви та вимог ст. 286 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_1 , який фактично не виявив бажання брати участь в судовому розгляді за умови участі в апеляційному розгляді захисника Третьякової Н.Ю.        
       Вивчивши матеріали справи, заслухавши доводи захисника Третьякової Н.Ю., яка просила задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_1 , а також пояснення прокурора, який вважав, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскільки строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП сплинули, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
       Під час апеляційного перегляду справи апеляційний суд за участю прокурора та захисника ретельно дослідив обставини та відомості, які є наявними в цьому провадженні.
       Зокрема, з матеріалів справи об`єктивно вбачається, що згідно відомостей, що містяться в повідомленні про неподання декларації ОСОБА_1 , як особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а саме після звільнення 06.06.2018 року, воно складено для направлення в Національне агентство з питань запобігання корупції, як інформація за підписом першого заступника начальника Департаменту внутрішньої безпеки НПУ Рубеля А.М. щодо виявлення 02.04.2019 року факту несвоєчасного подання декларації, тобто несвоєчасне виконання вимог п.2 ч.2 ст. 45 Закону № 1700-VII (арк. 17, 18, 21). Тобто, 02.04.2019 року була складена відповідна інформація уповноваженою на те особою начальницького складу Департаменту внутрішньої безпеки НПУ та направлена до НАЗК, у зв`язку з виконанням вимог п.2 ч.2 ст. 49 ЗУ «про запобігання корупції», саме внаслідок виявлення факту правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.
       З розписки (арк. 22) вбачається, що ОСОБА_1 при звільненні 07.06.2018 року отримав трудову книжку серії АВ № 617245 на 63 арк. і особисто письмово посвідчив щодо обов`язку подати декларації після звільнення.
       Згідно відомостей, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення (арк. 4-14) вбачається, що ОСОБА_1 - 12.04.2019 року, тобто несвоєчасно, подав декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави, оприлюднивши її на офіційному веб-сайті НАЗК на виконання вимог п.2 ч.2 ст. 45 Закону № 1700- VII.
       Вищевказані дії підтверджують обізнаність ОСОБА_1 , як суб`єкта декларування, про вимоги фінансового контролю, передбачені Законом 1700- VII. Під час апеляційного розгляду прокурор пояснив, що вважає доводи ОСОБА_1 та його захисника про відсутність в діях ОСОБА_1 складу та події адміністративного правопорушення необґрунтованими.
       За таких обставин, апеляційний суд не погоджується зі слушністю доводів, що містяться в апеляційній скарзі, які стосуються оспорювання ознак складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.
       Поряд з цим, переглядаючи оскаржувану постанову в межах апеляційної скарги з доводами про неправильність та несвоєчасність накладення стягнення, тобто в порушення вимог ст.. 38 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає їх обґрунтованими, внаслідок наявності фактичних та правових підстав, встановлених під час апеляційного розгляду.
       Законодавець у ч.3 ст. 38 КУпАП зазначає про можливість накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, з урахуванням двох обставин: протягом 6 місяців з дня його виявлення, але не пізніше 2 років з дня його вчинення. Тобто законодавець пов`язує строк у 2 роки з попередньою обставиною – виявленням правопорушення. Таким чином, ці дві обставини за змістом вказаної норми не можуть враховуватись окремо при вирішенні питання щодо обчислення строку для накладання адміністративного стягнення, оскільки друга обставина (сплив 2 років з моменту вчинення) є похідною від першої (протягом 6 місяців з дня його виявлення).
       За таких обставин, вказівка законодавця, що міститься в ч.3 ст. 38 КУпАП, на дату виявлення правопорушення є першочерговою у визначенні строку відносно будь-якого правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП. Друга обмежувальна вимога – щодо спливу 2 років з дня вчинення правопорушення є другорядною і може застосовуватися лише при дотриманні умов першої вимоги, яка пов`язана зі спливом 6 місячного терміну з дня виявлення правопорушення. Дотримання такого взаємозв`язку є обов`язковим в питанні, що пов`язано з виконанням вимог ст. 38 КУпАП.
       Як вбачається зі складеної інформації (арк. 18 ) уповноваженою на те особою начальницького складу Департаменту внутрішньої безпеки НПУ та направлена до НАЗК, у зв`язку з виконанням вимог п.2 ч.2 ст. 49 ЗУ «про запобігання корупції», саме внаслідок виявлення факту правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, датою виявлення правопорушення стосовно ОСОБА_1 належить вважати – 02.04.2019 року.
       Протокол про адміністративне правопорушення (арк. 4-13) відносно ОСОБА_1 складено 08.05.2019 року.
       Провадження разом з протоколом надійшло до суду 11.05.2019 року (арк. 32).
       Після цього, суд першої інстанції тричі призначав судові засідання на 28.05.2019 року (арк. 45), 04.06.2019 року (арк. 48), 13.06.2019 року.
       В судовому засіданні 13.06.2019 року судом було задоволено клопотання прокурора про зупинення строків розгляду справи у зв`язку з перебуванням ОСОБА_1 на лікуванні в умовах денного стаціонару з 03.06.2019 року (арк. 56, 57, 58, 59).
       Згідно ч.4 ст. 277 КУпАП, строк розгляду адміністративних справ про адміністративні правопорушення, що пов`язані з корупцією зупиняються судом з поважних причин, в тому числі хвороби чи перебування на лікуванні.
       Згідно резолютивної частини постанови судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13 червня 2019 року зупинено строк розгляду адміністративної справи про адміністративне корупційне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 172-6 КУпАП відносно ОСОБА_1 , а розгляд цієї справи призначено на 27.06.2020 року.
       Аналізуючи норму, що міститься в ч.4 ст. 277 КУпАП, належить взяти до уваги те, що зупинення строків пов`язуються з певними обставинами, які існують, а закінчення дії відповідної постанови щодо зупинення строків розгляду справи - обмежено певною подією або датою.
       Як вбачається з резолютивної частини постанови судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13.06.2019 року про зупинення строків розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 (арк. 57) вбачається, що її дія обмежена певною датою та подією, а саме судовим засіданням, яке призначене судом після зупинення строків розгляду на 11.30 год. 27.06.2019 року.
       При цьому належить взяти до уваги, що згідно медичної довідки № 47 від 13.06.2019 року (арк. 68) ОСОБА_1 перебував на лікуванні в денному стаціонарі з 03.06.2019 року по 14.06.2019 року і саме ці відомості з приводу його лікування стали підставою для клопотання прокурора щодо зупинення строків розгляду справи. Всі подальші обставини не могли бути враховані судом при зупиненні строків розгляду справи, оскільки вони не були йому відомі станом на 13.06.2019 року.
Наявність в подальшому інших підстав, пов`язаних із зупиненням строків розгляду справи, обумовлювалося можливістю ухвалення решти постанов з приводу вирішення цього процесуального питання, але за новими обставинами, які підтверджуються фактичними відомостями, чого суд першої інстанції не зробив.
       Як слушно пояснив прокурор при апеляційному розгляді, виходячи з вищенаведеного змісту резолютивної частини постанови суду першої інстанції від 13.06.2019 року, термін її дії обмежений вказівкою на дату розгляду справи в судовому засіданні 27.06.2019 року, з моменту проведення якого збіг строків розгляду справи продовжився. Якщо після цієї події виникали інші підстави, що передбачені ч.4 ст. 277 КУпАП, в тому числі у разі умисного ухилення від явки до суду ОСОБА_1 або його хвороби, суд першої інстанції повинен був ухвалювати нові відповідні процесуальні рішення у формі постанов, згідно з якими зупиняти строки розгляду справи про адміністративне правопорушення, як того вимагають норми ч.4 ст. 277 КУпАП, чого суд не дотримався.
       Натомість, після закінчення строку призупинення, визначеного у постанові від 13.06.2019 року, суд неодноразово призначав судові засідання, про що свідчать наявні в справі заяви ОСОБА_1 та прокурора щодо їх відкладення, а саме судові засідання, призначені на : 27.06.2019 року (арк. 61), 04.07.2019 року (арк. 63, 64), 12.07.2019 року (арк. 66), 16.09.2019 року (арк. 71), 25.09.2019 року (арк. 72), 15.10.2019 року (арк. 74), 23.10.2019 року (арк. 77, 81), 25.11.2019 року (арк. 89, 92), 09.12.2019 року (арк. 96, 97).
       При цьому належить врахувати, що 27.06.2019 року в судове засідання не прибув лише ОСОБА_1 , а згідно матеріалів справи прокурор не подавав будь-яких заяв про відкладення саме цього судового засідання.
       Неодноразове не прибуття в судове засідання правопорушника і подання ним заяв щодо хворобливого стану обумовлювало процесуальну необхідність повторного вирішення судом питання про зупинення строків розгляду справи, оскільки дія попередньої постанови була обмежена суддею певною датою – 27.06.2019 року, на яку було призначено чергове судове засідання з викликом прокурора та ОСОБА_1 , що підтверджується наявними в справі відомостями.
       Всупереч вимог ч.4 ст. 277 КУпАП, суд першої інстанції будь-яких постанов з приводу врахування нових обставин для зупинення строків розгляду справи не виносив, обмежившись в цьому питанні великою кількістю призначених судових засідань, в яких розглядалися клопотання прокурора про відкладення судового розгляду, а також направлялись запити щодо отримання відомостей про перебування на лікуванні (арк. 75, 64, 76, 81, 95, 97, 98).
       При цьому, суд не взяв до уваги, що постанову про зупинення строків розгляду справи від 13.06.2019 року припинила свою дію, оскільки була обмежена певною подією – судовим засіданням, яке призначене на 27.06.2019 року.
       За таких обставин, об`єктивно вбачається, що постанова судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18.12.2019 року внесена судом несвоєчасно із значним запізненням, що підтверджується наявністю низки судових засідань та розгляду заяв прокурора та ОСОБА_1 , а також направленням запитів до відповідних медичних установ за заявами прокурора та ОСОБА_1 .
       Вказані відомості в їх сукупності свідчать про неналежне дотримання судом першої інстанції вимог ст. 277 КУпАП щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, а постанова суду від 18.12.2019 року винесена без врахування попередньої процесуальної діяльності суду в межах розгляду цієї справи, оскільки фактично зупинення строків розгляду справи припинилося внаслідок настання певної події, яку суд першої інстанції зазначив у резолютивній частині постанови від 13.06.2019 року, а саме внаслідок проведення судового засідання 27.06.2019 року за участю прокурора, який також викликався судом на цю ж дату. Про це слушно пояснювали при апеляційному розгляді прокурор та захисник.
       За таких обставин, встановлене під час апеляційного розгляду процесуальне порушення, що допущено судом внаслідок несвоєчасного відновлення строків розгляду справи належить вважати істотним, бо ці відомості свідчать на користь апеляційних доводів ОСОБА_1 та його захисника про накладення стягнення поза межами строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч.3 ст. 38 КУпАП, що обумовлює необхідність часткового задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 , внаслідок чого оскаржувана постанова підлягає скасуванню.
       Враховуючи викладене належить взяти до уваги те, що датою виявлення правопорушення є 02.04.2019 року, протокол про адміністративне правопорушення складений 08.05.2019 року, 11.05.2019 року матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 разом з протоколом надійшов до суду першої інстанції, а лише 28 грудня 2019 року на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення, тобто після закінчення строку, передбаченого ч.3 ст. 38 КУпАП. 
В будь якому випадку, як пояснили прокурор та захисник, строк накладення адміністративного стягнення в 6 місяців сплив до дати винесення оскаржуваної постанови, тобто - 28 грудня 2019 року. 
       Отже, апеляційні доводи ОСОБА_1 , які прокурор вважав обґрунтованими, а саме в частині недотримання судом першої інстанції строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч.3 ст. 38 КУпАП, тобто протягом 6 місяців з дня його виявлення, - підлягають задоволенню, оскільки ці обставини знайшли своє підтвердження під час їх дослідження при апеляційному розгляді, що беззаперечно підтверджується відомостями, які є наявними в матеріалах справи.
       Притягаючи ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 172-6 КУпАП, суд першої інстанції всупереч вимогам ст.ст. 38, 245, 247, ч.4 ст. 277, 278, 280 КУпАП не встановив дату виявлення адміністративного правопорушення та дійшов помилкового висновку про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, поза межами шестимісячного строку, встановленого ч.3 ст. 38 КУпАП.
       З урахуванням наведеного та виходячи з положень ст. 38 та п.7 ст. 247 КУпАП, апеляційний суд за наслідками розгляду апеляційної скарги, відповідно до п.2 ч.8 ст. 294 КУпАП, скасовує постанову суду першої інстанції та закриває провадження у справі на підставі п.7 ст. 247 КУпАП, тобто у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.        
Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
       Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 28 грудня 2019 року стосовно ОСОБА_1 – скасувати.
       Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 172-6 КУпАП – закрити на підставі п.7 ст. 247 КУпАП.
       Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського 
апеляційного суду                                                        С.К. Шабельніков