ПОСТАНОВА
Іменем України

24 березня 2020 року 
Київ
справа №820/4766/15
адміністративне провадження №К/9901/8902/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Кашпур О.В.,
суддів - Данилевич Н.А., Радишевської О.Р.
розглянув у попередньому судовому засіданні за наявними у справі матеріалами в касаційній інстанції адміністративну справу №820/4766/15
за позовом  ОСОБА_1 до Західної об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області, Харківської митниці Державної фіскальної служби України, за участю третьої особи - Міністерства юстиції України - про скасування висновку та зобов`язання вчинити певні дії, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 21 липня 2015 року, прийняту в складі головуючого судді Бездітка Д.В., та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2015 року, прийняту в складі колегії суддів: головуючого Бондара В.О., суддів Кононенко З.О., Калитки О.М.,
УСТАНОВИВ:
І. Короткий зміст позовних вимог 
1.          У травні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив:
-          визнати протиправним та скасувати висновок Західної об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області від                      20 лютого 2015 №1755/119/8/20-33-17-06-17 про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади" щодо ОСОБА_1 ;
-          зобов`язати Харківську митницю ДФС Державної фіскальної служби України утриматися від звільнення з роботи ОСОБА_1 відповідно до пункту 72  частини першої  статті 36 Кодексу законів про працю України на підставі висновку Західної об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області від 20 лютого 2015 року №1755/119/8/20-33-17-06-17 про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади" щодо ОСОБА_1 .
2.          На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що оскаржуваний висновок прийнято відповідачем необґрунтовано, без врахування всіх обставин, з порушенням вимог Конституції України.  
ІІ. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення 
3.          Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 21 липня     2015 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2015 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.
4.          Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку про те, що відсутні підстави вважати висновок Західної об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області від 20 лютого 2015 №1755/119/8/20-33-17-06-17 про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті               5 Закону України "Про очищення влади" щодо ОСОБА_1 незаконним та необґрунтованим, а відтак вказаний висновок визнання протиправним та скасуванню не підлягає. 
ІІІ. Короткий зміст вимог касаційної скарги
5.          Не погоджуючись із постановою Харківського окружного адміністративного суду від 21 липня 2015 року та ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2015 року, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати зазначені судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове судове рішення про задоволення позовних вимог. 
6.          Касаційна скарга обґрунтована тим, що Західна об`єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Харківській області не мала повноважень на прийняття оскаржуваного висновку. Також про виявлені в декларації невідповідності відповідачем не було повідомлено позивача.
IV. Позиція інших учасників справи
7.          Інші учасники, які беруть участь у справі правом на подання до суду відзиву на касаційну скаргу не скористалися.
V. Рух справи у суді касаційної інстанції
8.          Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10 листопада 2015 року відкрито касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 21 липня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2015 року.   
9.          Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 02 березня 2015 року зупинено касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 21 липня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2015 року.
10.          24 січня 2018 року вказана касаційна скарга надійшла до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах.
11.          За результатом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано 31 травня 2019 року для розгляду колегії суддів у складі: Кашпур О.В. (головуючий суддя), Радишевська О.Р., Уханенко С.А на підставі розпорядження заступника керівника  апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду Н.Богданюк від 30 травня 2019 року №526/0/78-19. 
12.          Ухвалою Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду від             16 серпня 2019 року касаційну скаргу   ОСОБА_1 прийнято до провадження.
13.          За результатом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 березня 2020 року суддю Уханенка С.А. замінено на суддю Данилевич Н.А. на підставі розпорядження заступника керівника  апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду Н.Богданюк від                       20 березня 2020 року №455/0/78-20.
14.          Ухвалою Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду від              10 березня 2020 року справу поновлено провадження в справі №820/4766/15 та призначено її до розгляду в попередньому судовому засіданні за наявними у справі матеріалами на 24 березня 2020 року.
VI. Стислий виклад обставин, установлених судами першої та апеляційної інстанцій
15.          Як установлено судами першої та апеляційної інстанцій та вбачається з матеріалів справи, у зв`язку з реорганізацією Харківської митниці Міндоходів наказом Харківської митниці Державної фіскальної служби від 24.12.2014 №06-о ОСОБА_1 з 25.12.2014 в порядку переведення з Харківської митниці Міндоходів переведено на посаду головного державного інспектора митного поста "Харків-пасажирський" Харківської митниці Державної фіскальної служби.
16.          Позивачем на ім`я начальника Харківської митниці Державної фіскальної служби подано заяву про проведення перевірки, передбаченої Законом України "Про очищення влади" з доданою копією декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2013 рік.
17.          В порядку перевірки в.о. начальника Західної об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області 29.12.2014 направлено запит для Відділення з обслуговування Ленінського району відділу Державтоінспекції із обслуговування м. Харків ГУМВС України в Харківській області про надання інформації щодо зареєстрованих колісних транспортних засобів, а також про вартість їх придбання, які станом на 01.01.2014 перебували у власності (оренді, іншому праві користування) ОСОБА_1 .
18.          Листом т.в.о. начальника відділення з обслуговування Ленінського району відділу Державтоінспекції із обслуговування м. Харків ГУМВС України в Харківській області від 19.01.2015 №41 надано інформацію щодо зареєстрованих транспортних засобів. Так, станом на 01.01.2014 у власності ОСОБА_1 перебувають: КРД 050100, 2004 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 (причеп), ВАЗ-2121, 1985 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 , ВАЗ-2121 4, 2006 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 , TOYOTA PRADO, 1997 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 .
19.          20 лютого 2015 року контролюючим органом складено висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади» №1755/119/8/20-33-17-06-17, в якому зафіксовано, що позивачем у Декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2013 рік вказано недостовірні відомості щодо наявності майнових прав, набутих ним за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади», які не відповідають наявній податковій інформації про майно ОСОБА_1 .
20.          В оскаржуваному висновку зазначено, що у Декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2013 рік у Розділі ІV «Відомості про транспортні засоби» не відображено автомобілі ВАЗ-2121, 1985 року випуску, ВАЗ-2121 4, 2006 року випуску, які передані іншим особам за генеральною довіреністю.
21.          Разом з тим, у зазначеному висновку вказано, що за результатами проведеної перевірки відносно позивача, вартість майна відповідає наявній податковій інформації про доходи, а отже придбано із законних джерел.
VIІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХНЬОГО ЗАСТОСУВАННЯ 
22.          Конституція України від 28 червня1996 року №254к/96-ВР
Частина друга статті 19. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
23.          Кодекс адміністративного судочинства України (в редакції, чинній до 15.12.2017 року)
Частина друга статті 2. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
Частина третя статті 2. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;                       10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
24.          Закон України «Про очищення влади» визначає правові та організаційні засади проведення очищення влади (люстрації) для захисту та утвердження демократичних цінностей, верховенства права та прав людини в Україні.
Визначення очищення влади (люстрація) міститься у частині першій статті 1 Закону України «Про очищення влади» та означає встановлену цим Законом або рішенням суду заборону окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (далі - посади) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.
Згідно статті 2 вказаного Закону заходи з очищення влади (люстрації) здійснюються щодо: 1) Прем`єр-міністра України, Першого віце-прем`єр-міністра України, віце-прем`єр-міністра України, а також міністра, керівників центральних органів виконавчої влади, які не входять до складу Кабінету Міністрів України, Голови Національного банку України, Голови Антимонопольного комітету України, Голови Фонду державного майна України, Голови Державного комітету телебачення і радіомовлення України, їх перших заступників, заступників; 2) Генерального прокурора України, Голови Служби безпеки України, Голови Служби зовнішньої розвідки України, начальника Управління державної охорони України, керівника центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову та/або митну політику, керівника податкової міліції, керівника центрального органу виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, їх перших заступників, заступників; 3) військових посадових осіб Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів військових формувань, крім військовослужбовців строкової військової служби та військовослужбовців служби за призовом під час мобілізації; 4) членів Вищої ради юстиції, членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, професійних суддів, Голови Державної судової адміністрації України, його першого заступника, заступника; 5) Глави Адміністрації Президента України, Керівника Державного управління справами, Керівника Секретаріату Кабінету Міністрів України, Урядового уповноваженого з питань антикорупційної політики, їх перших заступників, заступників; 6) начальницького складу органів внутрішніх справ, центрального органу виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову та/або митну політику, податкової міліції, центрального органу виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту; 7) посадових та службових осіб органів прокуратури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Національного банку України; 8) членів Центральної виборчої комісії, Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення, голів та членів національних комісій, що здійснюють державне регулювання природних монополій, державне регулювання у сферах зв`язку та інформатизації, ринків цінних паперів і фінансових послуг; 9) керівників державних, у тому числі казенних, підприємств оборонно-промислового комплексу, а також державних підприємств, що належать до сфери управління суб`єкта надання адміністративних послуг; 10) інших посадових та службових осіб (крім виборних посад) органів державної влади, органів місцевого самоврядування; 11) осіб, які претендують на зайняття посад, зазначених у пунктах 1 - 10 цієї частини.
Частиною першою статті 4 Закону України «Про очищення влади» передбачено, що особи, які перебувають на посадах, визначених у пунктах 1- 10 частини першої статті 2 цього Закону, подають керівнику або органу, зазначеному у частині четвертій статті 5 цього Закону, власноручно написану заяву, у якій повідомляють про те, що до них застосовуються заборони, визначені частиною третьою або четвертою статті 1 цього Закону, або повідомляють про те, що до них не застосовуються відповідні заборони, та про згоду на проходження перевірки, згоду на оприлюднення відомостей щодо них відповідно до цього Закону.
За приписами пункту 5 статті 5 перевірці підлягають:
1) достовірність вказаних у заяві відомостей щодо незастосування заборон, передбачених частинами третьою та четвертою статті 1 цього Закону;
2) достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру, поданій особою за минулий рік за формою, що встановлена Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції», набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.
Згідно з пунктами 10-12 статті 5 Закону України «Про очищення влади» у разі встановлення за результатами перевірки недостовірності відомостей, визначених пунктом 2 частини п`ятої цієї статті, орган, який проводив перевірку, протягом трьох робочих днів з дня виявлення всіх недостовірностей та/або невідповідностей, але не пізніше ніж на тридцятий день з дня отримання запиту та копії декларації особи, повідомляє про них особу, стосовно якої проводиться перевірка. Особа, стосовно якої проводиться перевірка, не пізніше ніж на п`ятнадцятий робочий день з дня отримання нею відповідного повідомлення надає письмове пояснення за такими фактами та підтверджуючі документи, які є обов`язковими для розгляду та врахування відповідним органом при підготовці висновку про перевірку.
Орган, який проводив перевірку, надсилає висновок про результати перевірки, підписаний керівником такого органу (або особою, яка виконує його обов`язки), керівнику органу, передбаченому частиною четвертою цієї статті, не пізніше ніж на шістдесятий день з дня початку проходження перевірки. Такий висновок може бути оскаржений особою в судовому порядку.
У разі встановлення за результатами перевірки особи недостовірності відомостей, визначених пунктами 1 та/або 2 частини п`ятої цієї статті, орган, який проводив перевірку, надсилає копію висновку про результати перевірки до Міністерства юстиції України для офіційного оприлюднення на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України інформації про надходження такого висновку та внесення до Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади», не пізніш як у триденний строк з дня одержання такого висновку.
25.          Пунктом 2 Порядку проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 3      листопада 2014 року №1100 (далі - Порядок) встановлено, що перевірки проводяться апаратом Державної фіскальної служби України, а також її територіальними органами (державними податковими інспекціями) за місцем проживання особи, стосовно якої проводиться перевірка.
В силу пункту 3 Порядку, проведення перевірки, фактично полягає в:
- аналізі наявної в контролюючого органу податкової інформації щодо доходів, отриманих особою, стосовно якої проводиться перевірка, з метою з`ясування джерел їх отримання, в тому числі щодо повноти їх відображення в декларації;
- порівнянні відомостей про вказане в декларації майно (майнові права), набуте (набуті) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1- 10 частини першої статті 2 Закону, з наявною в контролюючого органу податковою інформацією про майно (майнові права) такої особи з метою з`ясування достовірності відомостей щодо його (їх) наявності;
- порівняльному аналізі наявної інформації з метою з`ясування відповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1- 10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел.
Пунктом 4 Порядку передбачено, що при проведенні перевірки використовується наявна в інформаційних ресурсах контролюючих органів податкова інформація, інформація, що міститься в податкових деклараціях платників податків (у разі їх подання відповідно до законодавства), інша інформація, що надійшла до контролюючих органів. При перевірці контролюючим органом використовується інформація, надана особою, стосовно якої проводиться перевірка, з власної ініціативи чи за запитом контролюючого органу, а також інформація, що надходить від суб`єктів інформаційних відносин та платників податків (фізичних та юридичних осіб) в установленому законом порядку.
VІІІ.ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
26.          Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, згідно зі статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України, здійснюється у частині застосування норм матеріального та процесуального права. 
27.          Аналізуючи наведені правові норми, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про те, що отримана та узагальнена податкова інформація порівнюється на предмет її достовірності з даними, вказаними в декларації. За результатами такого порівняння встановлюється відсутність, або наявність недостовірностей або невідповідностей між податковою інформацією та вказаними в декларації відомостями.
28.          Отже, у висновку, що складається за результатами перевірки контролюючий орган зобов`язаний зазначити про встановлену недостовірність або невідповідність по кожному з перелічених критеріїв, зокрема, вказати чи все майно, яке підлягає декларуванню вказано особою у декларації, а також про відповідність вартості майна, набутого (не всього задекларованого, а лише набутого) на час перебування на посадах, отриманим із законним джерел доходам.
29.          Враховуючи викладене, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність підстав для скасування оскаржуваного висновку, оскільки матеріалами справи підтверджується розбіжність, що полягає у незадекларованні позивачем транспортних засобів, які йому належать на праві приватної власності.
30.          Твердження касатора про те, що відповідачем не було враховано пояснень позивача є безпідставним, оскільки як встановлено судами письмові пояснення ОСОБА_1 з приводу наявності автомобілів і не включення їх до декларації були враховані при складанні оскаржуваного висновку, про що зазначено в останньому з посиланням на реквізити довіреностей, які надавались позивачем разом із письмовими поясненнями.
31.          Доводи касатора про те, що Західна об`єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Харківській області не мала повноважень на прийняття оскаржуваного висновку колегія суддів Верховного Суду вважає безпідставними, оскільки відповідно до даних, що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, державна реєстрація Західної об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області відбулася 05.06.2013, а припинення - 29.09.2015. 
32.          Тобто станом на час складення оскаржуваного висновку від 20.02.2015, функції щодо проведення перевірки, достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади" виконувалися відповідачем.
33.          Враховуючи вказані обставини, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
34.          Інші доводи касатора не впливають на правильне вирішення по суті цієї справи  судами попередніх інстанцій.
35.          Судами першої та апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні. 
36.          У зв`язку з цим, відповідно до статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.
IХ. Судові витрати
37.          З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати не розподіляються.
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду
п о с т а н о в и в :
1.          Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2.          Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 21 липня             2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2015 року в справі №820/4766/15 залишити без змін.
3.          Судові витрати не розподіляються.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий          :                                                                      О. В. Кашпур          
Судді:                                                                                 Н. А. Данилевич
                                                                                          О. Р. Радишевська