ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
16 червня 2020 року           справа №360/930/20 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Гаврищук Т.Г., Блохіна А.А., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 30 березня 2020 року (повне судове рішення складено 30 березня 2020 року в м. Сєвєродонецьку) у справі № 360/930/20 (суддя в І інстанції Секірська А.Г.) за позовом ОСОБА_1 до Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,    
                                               
                                                          УСТАНОВИВ:

В березні 2020 року адвокат Осьмак Яніна Валеріївна (далі – представник позивача) в інтересах ОСОБА_1 (далі – позивач) звернулась до суду з позовною заявою до Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (далі – відповідач, Білокуракинське ОУПФУ), в якій просила суд:
- визнати незаконним та скасувати рішення Білокуракинського ОУПФУ від 18.02.2020 № 8 стосовно відмови в призначенні пенсії по списку 2;
- зобов`язати відповідача зарахувати до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії по списку 2 відповідно до статті 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон № 1058-ІV) періоди роботи: з 22.05.1980 по 04.08.1980 на Донецькому коксохімічному заводі імені С.М. Кірова на посаді траснпортерщика вуглепідготовчого відділення Смолянинівського коксохімцеху; з 04.08.1980 по 09.12.1980 на Донецькому коксохімічному заводі імені С.М. Кірова на посаді вогнеупорника коксової дільниці Смолянинівського коксохімцеху; з 01.08.1986 по 21.08.1986 на Донецькому коксохімічному заводі імені С.М. Кірова на посаді дверевого коксового відділення Смолянинівського коксохімцеху; з 21.08.1986 по 21.02.1992 на Донецькому коксохімічному заводі імені С.М. Кірова на посаді бригадира вуглепідготовчого відділення Смолянинівського коксохімцеху; проходження строкової військової служби з 02.11.1981 по 07.07.1983;
- зобов`язати Білокуракинське ОУПФУ призначити пенсію по списку 2 відповідно до статті 114 Закону № 1058-ІV з 19.01.2019;
- звернути до негайного виконання рішення суду в частині стягнення суми пенсії за один місяць.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свою трудову діяльність почав з травня 1980 року і працював по листопад 2016 року. Загальний страховий стаж складає понад 28 років 5 місяців. Працював 6 років 3 місяці 19 днів на посадах, які відносяться до шкідливих і дають право на призначення пенсії по списку 1 та списку 2 відповідно до статті  114 Закону № 1058-ІV.
Крім того, з 02.11.1981 по 07.07.1983 (1 рік 8 місяців 7 днів) проходив строкову військову службу, яка відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (із змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо зарахування до стажу роботи, який дає право на пенсію на пільгових умовах, часу проходження військової служби» від 02.06.2005 № 2636) зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України «Про пенсійне забезпечення» або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
При зверненні до відповідача щодо призначення пенсії по списку № 1 позивачеві було запропоновано зібрати пакет документів, необхідний для призначення зазначеного виду пенсії, відповідно до порядку № 22-1 та документи для підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджених постановою КМУ від 12.08.1993 № 637. До них належать: трудова книжка із оформленими належним чином записами про займану посаду, період виконуваної роботи; уточнююча довідка, яка надається підприємством, у якій вказується: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стаду, професія або посада; характер виконуваної роботи, первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видано довідку; довідка про заробітну плату за 60 місяців підряд по 30.06.2000. 
При призначенні пенсії позивач надав довідки про період роботи на підприємстві на посадах, що дають право на призначення пенсії по списку № 1 та по списку № 2 (довідка від 22.02.2017 № 28, видана ПАТ «Донецьккокс»), яку відповідач до уваги не приймає, оскільки її формат не відповідає постанові КМУ від 05.07.2006 № 920. 
Також при призначенні пенсії по списку 2 в порядку статті 40 Закону № 1058-ІV позивачем була надана довідка про заробітну плату від 27.01.2017 № 169, видана ПАТ «Донецьккокс» за період з 01.08.1986 по 28.02.1992, та копії первинних документів, на підставі яких видана зазначена довідка. Цю довідку також не прийнято до уваги, оскільки первинні документи, на підставі яких надана довідка, були видані з території, яка не підконтрольна українській владі – м. Донецьк, Донецької області. 
Тому Білокуракинське ОУПФУ повторно відмовило у призначенні пенсії за списком № 2 рішенням від 18.02.2020 № 8.
Представник позивача з посиланням на норми статті 114 Закону № 1058-ІV, статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2015 № 383 «Про затвердження Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», постанови Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173, постанови КМУ від 10.01.1991 № 10, зазначила, що позивач має належним чином оформлену трудову книжку із записом про займану посаду, періоди виконуваної роботи. 
Відповідно до постанов Верховного Суду України від 10.09.2013, 25.11.2014 та 14.04.2015 (справи № № 21-183а13, 21-519а14, 21-383а14), прийнятими за результатами розгляду аналогічної справи, серед іншого зазначено, що комплексний аналіз норм Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядку проведення атестації дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання робіт, що містяться у списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.
Також у постанові Верховного Суду від 08.11.2019 у справі № 227/3208/16-а визначена правова позиція про те, що умови, за яких пенсійний орган відмовляє в призначенні пенсії, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, пенсійний орган повинен призначити пенсію. Повноваження пенсійного органу та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови звернення з усіма необхідними для призначення пенсії документами, - призначити пенсію. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними. … При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Крім того, відповідно до постанови Верховного Суду України від 17.03.2015 обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахування заробітної плати за період роботи до 01.07.2000 є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами. Іншого чинним законодавством не передбачено. 
Приписами статті 101 Закону № 1788 та п. 4.2 Порядку № 22-1 відповідач має право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі, проте відповідач вказаним правом не скористався. Право позивача на перерахунок пенсії, виходячи з заробітної плати, одержаної за період з 01.08.1986 по 28.02.1992, передбачено ч.1 ст. 40 Закону № 1058-ІV, і не може відповідачем тлумачитися та застосовуватися на власний розсуд.
Також представник позивача зазначила, що відповідно до статті 45 Закону № 1058-ІV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. Із заявою позивач звернувся 16.01.2019, тобто у тримісячний термін з дня досягнення пенсійного віку.
На підставі викладеного представник позивача просила суд задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 30 березня 2020 року позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Білокуракинського ОУПФУ від 18 лютого 2020 року № 8 «Про відмову в призначенні пенсії» позивачу.
Зобов`язано відповідача зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 період навчання в Донецькому політехнічному технікумі з 01.09.1977 по 30.06.1982 відповідно до довідки від 11.02.2014 № 27, виданої Донецьким політехнічним технікумом.
Зобов`язано Білокуракинське ОУПФУ зарахувати до стажу роботи позивача, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до статті 114 Закону № 1058-ІV, періоди роботи: з 22 травня 1980 року по 04 серпня 1980 року на Донецькому коксохімічному заводі імені С.М. Кірова на посаді траснпортерника вуглепідготовчого відділення Смолянинівського коксохімцеху; з 04 серпня 1980 року по 09 грудня 1980 року на Донецькому коксохімічному заводі імені С.М. Кірова на посаді вогнеупорника коксової дільниці Смолянинівського коксохімцеху; з 01 серпня 1986 року по 21 серпня 1986 року на Донецькому коксохімічному заводі імені С.М. Кірова на посаді дверевого коксового відділення Смолянинівського коксохімцеху; з 21 серпня 1986 року по 21 лютого 1992 року на Донецькому коксохімічному заводі імені С.М. Кірова на посаді бригадира вуглепідготовчого відділення Смолянинівського коксохімцеху, та періоду проходження військової служби за призовом з 02 листопада 1981 року  по 07 липня 1983 року.
Зобов`язано відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до статті 114 Закону № 1058-ІV з 19 січня 2019 року. 
Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що 16.01.2019 позивач звернувся до Сватівського відділу обслуговування громадян Білокуракинського ОУПФУ із заявою про призначення пенсії за віком по списку № 2 відповідно до статті 114 Закону № 1058-ІV. 
09.04.2019 рішенням Білокуракинського ОУПФУ  № 8 позивачеві відмовлено в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку на пільгових умовах за Списком № 2. 
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 06.11.2019 у справі № 360/1873/19, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 22.01.2020, визнано протиправним та скасовано рішення відповідача від 09.04.2019 № 8 про відмову в призначенні ОСОБА_1 , зобов`язано повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.01.2019 № 52 про призначення/перерахунок пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням правової оцінки, наданої судом. 
11.02.2020 позивач звернувся до управління з заявою про призначення пенсії за віком за Списком № 2.
На виконання судових рішень у справі № 360/1873/19 відповідач повторно розглянув заяву ОСОБА_1 , та рішенням від 18.02.2020 № 8 відмовив у призначенні позивачеві пенсії за віком за списком № 2 відповідно до статті 114 Закону № 1058-ІV, з тих підстав, що записи у трудовій книжці позивача не містять відомостей про його роботу повний робочий день на пільгових умовах на заводі імені С.М. Кірова з 22.05.1980 по 09.12.1980 та з 01.08.1986 по 21.02.1992, а також на Авдієвському коксохімічному заводі з 11.08.1981 по 20.10.1981. На виконання п.20 Порядку № 637 позивачем надана довідка, видана ПрАТ «Донецьккокс» від 22.02.2017 № 28 та довідка, видана ПрАТ «Авдієвський коксохімічний завод» від 13.06.2017 № 05-01/21/863.
Проте довідка від 22.02.2017 № 28 не відповідає формату, затвердженому постановою КМУ від 05.07.2006 № 920, тому підстави для обчислення пільгового стажу роботи з 22.05.1980 по 09.12.1980 та з 01.08.1986 по 21.02.1992 згідно наданої довідки в управлінні відсутні.
Довідка від 13.06.2017 № 05-01/21/863 за період роботи з 11.08.1981 по 20.10.1981 (2 місяці 10 днів) взята до роботи Білокуракинським ОУПФУ до розрахунку стажу за списком № 2. 
Також з посиланням на наказ АТЦ при СБУ від 07.10.2014 № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення», Указ Президента України від 14.04.2014 № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України», Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної діяльності», Закон України «Про боротьбу з тероризмом», розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р, Закон України «Про особливості державної політики із забезпечення  державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», представник відповідача зазначив, що зарахувати до загального стажу роботи, який необхідний для призначення пенсії, навчання в Донецькому політехнічному технікумі з 01.09.1977 по 30.06.1981 згідно довідки від 11.02.2014 № 27 неможливо, оскільки вона є недійсною та не створює жодних правових наслідків.
Відповідно до наданих ОСОБА_1 документів для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 встановлено, що його загальний стаж становить 26 років 5 місяців 14 днів. При цьому до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії по списку № 2, відповідач враховує період роботи в Авдієвському коксохімічному заводі з 11.08.1981 по 20.10.1981 (02 місяці 10 днів). Інших документів, які передбачені Порядком № 637, позивачем не надано.
Всі особи, які беруть участь в справі, до апеляційного суду не прибули, тому апеляційне провадження здійснено в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.
Спершу слід зазначити, що рішення місцевого суду оскаржено лише відповідачем. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Таким чином, оскільки судове рішення позивачем не оскаржене, апеляційному перегляду підлягає рішення місцевого суду лише в частині, в якій позов задоволено. В іншій частині судове рішення апеляційному перегляду не підлягає і має бути залишено без змін.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 (арк. спр. 10), має статус внутрішньо переміщеної особи згідно із довідкою від 10.09.2015 № 930005593, фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 (арк.спр. 11), 16.01.2019 звернувся до Білокуракинського ОУПФУ з заявою про призначення пенсії за віком за статтею 114 Закону № 1058-ІV, зареєстрованою за № 52 (арк.спр. 102-103).
Відповідно до розписки-повідомлення до заяви про призначення пенсії від 16.01.2019 позивачем було додано: довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру; паспорт; трудову книжку; військовий квиток (№ 4 10 від 20.03.2007); диплом (довідка № 27 від 11.02.2014); довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; довідки про стаж від 22.02.2017 № 28, від 13.03.2017 № 05-1/21/863 (арк.спр. 103). Також запропоновано до 13.04.2019 надати довідку про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000, пільгові довідки (заміна згідно додатку № 5) (арк.спр. 104).
16.01.2019 позивачем до Білокуракинського ОУПФУ була подана заява в довільній формі, в якій він просив призначити пенсію без військового квитка та обліково-послужної картки, оскільки військовий квиток залишився на непідконтрольній території України (арк.спр. 123).
09.04.2019 Білокуракинським ОУПФУ прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії № 8, з тих підстав, що довідка № 28 від 22.02.2017, видана ТОВ «Донецьккокс», не відповідає Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, підстави для призначення пенсії згідно п. 13 «а» Закону України «Про пенсійне забезпечення» відсутні. Інших документів на підтвердження стажу роботи згідно ст. 13 пункту «а» Закону України «Про пенсійне забезпечення» позивачем управлінню не надано (арк.спр. 100-101).
Позивач оскаржив рішення від 09.04.2019 № 8 у судовому порядку.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 06.11.2019 у справі № 360/1873/19, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 22.01.2020, адміністративний позов ОСОБА_1 до Білокуракинського ОУПФУ задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення Білокуракинського ОУПФУ від 09.04.2019 № 8 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 , зобов`язано Білокуракинське ОУПФУ повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.01.2019, зареєстровану за № 52 про призначення/перерахунок пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено (арк.спр. 128-137, 138-145).
11.02.2020 позивачем подано заяву «Про добровільне виконання рішення суду» та надано ті ж документи, що і до попередньої заяви (арк.спр. 125-126).
За результатами повторного розгляду заяви ОСОБА_1 11.02.2020 по призначення йому пенсії за віком по списку 2 відповідно до рішення Луганського окружного адміністративного суду від 06.11.2019 по справі № 360/1873/19, Білокуракинським ОУПФУ прийнято рішення від 18.02.2020 № 8 «Про відмову в призначенні пенсії», яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком по списку № 2 відповідно до статті 114 Закону № 1058-ІV через відсутність документального підтвердження стажу роботи по списку № 2, яке передбачено Порядком № 637. 
Оскаржуване рішення обґрунтовано, зокрема, тим, що записи у трудовій книжці ОСОБА_1 не містять відомостей про його роботу повний робочий день на пільгових роботах на заводі імені С.М. Кірова з 22.05.1980 по 09.12.1980 та з 01.08.1986 по 21.02.1992, а також на Авдієвському коксохімічному заводі з 11.08.1981 по 20.10.1981. На виконання п.20 Порядку № 637 ОСОБА_1 були надані довідка, видана ПрАТ «Донецьккокс» від 22.02.2017 № 28 та довідка, видана ПрАТ «Авдієвський коксохімічний завод» від 13.06.2017 № 05-1/21/863. Проте, довідка, видана ПрАТ «Донецьккокс» від 22.02.2017 № 28 про період роботи на пільгових умовах, не відповідає формату, затвердженому постановою КМУ від 05.07.2006 № 920, тому підстави для обчислення пільгового стажу роботи з 22.05.1980 по 09.12.1980 та з 01.08.1986 по 21.02.1992 згідно наданої довідки в управління відсутні.
Довідка, видана Авдієвським коксохімічним заводом від 13.06.2017 № 05-1/21/863, за період роботи з 11.08.1981 по 20.10.1981 (02 міс. 10 дн.) взята управлінням до розрахунку стажу роботи по списку № 2 ОСОБА_1 .
Також зарахувати до загального стажу роботи, який необхідний для призначення пенсії, навчання в Донецькому політехнічному технікумі з 01.09.1977 по 30.06.1981 згідно довідки від 11.02.2014 № 27, яка надана ОСОБА_1 для призначення пенсії, підстави відсутні, оскільки довідка відповідно до статті 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» від 18.01.2018 № 2268 є недійсною і не створює жодних правових наслідків.
Відповідно до наданих ОСОБА_1 документів для призначення пенсії по списку № 2 встановлено, що його загальний стаж становить 26 років 5 місяців 14 днів. При цьому, до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії по списку 2, управління враховує період роботи в Авдієвському коксохімічному заводі з 11.08.1981 по 20.10.1981 (02 міс. 10 днів). Інших документів, які передбачені Порядком № 637, заявник не надав (арк.спр. 146-148). 
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.
Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Закон № 1058-IV визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.
Статтею 8 Закону № 1058-ІV закріплено право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг. Так, відповідно до пункту 1 частини першої цієї статті право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у  статті 36  цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Статтею 44 Закону № 1058-ІV встановлено порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, відповідно до якого заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Згідно з частиною першою статті 114 Закону № 1058-ІV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Пунктом 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років у чоловіків (заява позивача про призначення пенсії від 18.01.2019).
Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону:
чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.
Відповідно до абзацу першого частини першої статті 26 Закону № 1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років (заява позивача про призначення пенсії від 18.01.2019).
Загальний страховий стаж позивача обчислено відповідачем у кількості 26 років 5 місяців 14 днів (а.с.12-13,154зв), в той час як положеннями статті 114 Закону № 1058-ІV передбачено необхідність наявності не менш як 27 років загального страхового стажу. 
Представник позивача у тексті позовної заяви зазначає про наявність 28 років 5 місяців страхового стажу, проте не ставить питання щодо неврахування певних періодів роботи позивача саме до загального страхового стажу. 
Разом з тим, відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
З огляду на зміст оскаржуваного рішення відповідачем не враховано до загального страхового стажу позивача період навчання в Донецькому політехнічному технікумі з 01.09.1977 по 30.06.1981 відповідно до довідки від 11.02.2014 № 27 (а.с.55), з посиланням на те, що довідка відповідно до статті 2 Закону України від 18.01.2018 № 2268-VII «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» є недійсною і не створює жодних правових наслідків.
Період з 01.09.1977 по 30.06.1981 становить в цілому 3 роки 10 місяців (а не 4 роки 9 місяців 29 днів, як помилково вказав місцевий суд).
З цього періоду за даними трудової книжки до загального страхового стажу враховано періоди з 22.05.1980 по 09.12.1980 (6 місяців 17 днів), з 30.03.1981 по 01.06.1981 (2 місяці 01 день). Таким чином, відповідачем не враховано до загального стажу позивача 3 роки 1 місяць та 12 днів.
Згідно зі статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Довідка про навчання датована 11.02.2014, в той час як відповідно до Указу Президента України від 14.04.2014 № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" та положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» датою початку анти терористичної операції є 14 квітня 2014 року.
Тобто, довідка про навчання видана до 14 квітня 2014 року, тому посилання відповідача у рішенні на норми статті 2 Закону України Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» є безпідставними, а період навчання підлягає зарахуванню до загального страхового стажу позивача, який, за умови такого зарахування, становить більше 27 років, що відповідає вимогам частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV та дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 при дотриманні інших умов – щодо віку та пільгового стажу.
В межах спірних правовідносин суд першої інстанції з метою ефективного захисту прав позивача обґрунтовано вважав за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача зарахувати до загального страхового стажу позивача період навчання в Донецькому політехнічному технікумі з 01.09.1977 по 30.06.1982 відповідно до довідки від 11.02.2014 № 27, звісно, за вирахуванням вже зарахованого відповідачем стажу протягом вказаного періоду.

Щодо наявності пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, відповідачем зараховано до такого стажу 2 місяці 10 днів – період роботи на Авдієвському коксохімічному заводі з 11.08.1981 по 20.10.1981 на підставі довідки, виданої ПрАТ «Авдієвський коксохімічний завод» від 13.06.2017 № 05-1/21/863 (арк.спр. 59).
Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 № 637 (далі – Порядок № 637) визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Судом встановлено, що трудова книжка НОМЕР_2 , видана на ім`я позивача 25.05.1980, містить наступні записи щодо спірних періодів роботи:
Донецький коксохімічний завод ім. С.М. Кірова:
1 – від 22.05.1980 – прийнятий до Смолянинівського коксохімцеху у вуглепідготовчу дільницю траспортерником по 1 розряду на час виробничої практики, наказ від 19.05.1980 № 4;
2 – від 04.08.1980 – переведений до коксового цеху вогнеупорником 3 розряду, розп. від 02.08.1980 № 119;
3 – від 09.12.1980 – звільнений у зв`язку з закінченням виробничої практики, розп. від 28.11.1980;
10 – з 29.10.1981 по 25.05.1986 – служба в Радянській Армії, в/к НУ  № 875047;
Донецький коксохімічний завод ім. С.М. Кірова:
11 – від 01.08.1986 – прийнятий до Смолянинівського коксохімцеху дверевим 5 розряду коксової дільниці, розп. від 23.07.1986;
12 – від 21.08.1986 – переведений бригадиром вуглепідготовчого відділення, розп. від 20.08.1986 № 112;
13 – від 03.03.1987 – присвоєно 6 розряд бригадира вуглепідготовчого відділення, розп. від 03.01.1987 № 27;
14 – 21.02.1992 – звільнений за п. 7 ст. 40 КЗпП України за появу на роботі в нетверезому стані, наказ від 20.02.1992 № 21-к (арк.спр. 14-17).
Згідно із пунктом 3 Порядку застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за № 1451/11731 (далі – Порядок № 383) при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації  робочих місць за умовами праці після 21.08.92 (приклади у додатках 1, 2).
Оскільки спірний період роботи стосується періоду часу до  21.08.1992, відомості щодо атестації робочих місць не вимагаються, проте записи у трудовій книжці повинні згідно із вимогами статті 114 Закону № 1058-ІV містити відомості щодо виконання робіт за Списком № 2 повний робочий день.
З 1980 по 1992 роки були чинними Списки, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173 «Про затвердження списків виробництв, цехів, професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах» та постановою Кабінету Міністрів СРСР від 10.01.1991 № 10 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад та показників, які надають право на пільгове пенсійне забезпечення». 
Посади, які у спірний період обіймав позивач, відносяться до Списків № 1 та № 2, що не є спірним питанням у даній справі та не заперечується відповідачем.
У разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин другої і третьої цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови, що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах (частина п`ята статті 114 Закону № 1058-ІV).
Таким чином, роботи на посадах за Списком № 1 зараховуються до періодів, роботи, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, яку просив призначити позивач у заяві від 18.01.2019.
Щодо доводів представника позивача, що записи у трудовій книжці оформлені належним чином, тому уточнюючі довідки не повинні вимагатися, суд зауважує, що записами у трудовій книжці підтверджується робота позивача у спірний період на посадах, які можуть бути віднесені до періодів робіт, які дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, проте відсутня інформація про зайнятість на таких роботах повний робочий день, що прямо передбачено і є обов`язковою умовою призначення пенсії за Списком № 2 у відповідності до частини другої статті 114 Закону № 1058, і відповідно суд погоджує доводи відповідача про необхідність надання уточнюючої довідки.
Судом встановлено, що крім трудової книжки, для підтвердження спірного періоду роботи на пільгових умовах позивачем надано відповідачу довідку від 22.02.2017 № 28, видану ПрАТ «Донецьккокс», в якій підтверджено періоди роботи позивача на посадах, які дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з 22.05.1980 по 04.08.1980, з 04.08.1980 по 09.12.1980, з 01.08.1986 по 21.08.1986 та з 21.08.1986 по 21.02.1992, та містяться відомості про перейменування та реорганізації підприємства (арк.спр. 18). 
Посилання відповідача на невідповідність формату довідку вимогам постанови Кабінету Міністрів України від 05.07.2006 № 920 суд оцінює критично, оскільки довідка містить всю необхідну інформацію, її зміст в повній мірі узгоджується з відомостями з трудової книжки, недотримання підприємством форми при її заповненні не нівелює її змісту, тому така довідка має бути врахована відповідачем при вирішенні питання про призначення пенсії ОСОБА_1 . 
Крім того, суд зауважує, що згідно із відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням ПрАТ «Донецьккокс», код ЄДРПОУ  00191112, є 87504, Донецька обл., місто Маріуполь, пр-т Нікопольський, будинок 54, тобто контрольована українською владою територія. 
Згідно із пунктом 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Отже, відповідач мав право при розгляді заяви про призначення пенсії робити відповідні запити до ПрАТ «Донецьккокс» з вимогою надати необхідні документи для підтвердження пільгового стажу позивача, у разі виникнення сумнівів, що зроблено не було і свідчить про неналежний розгляд заяви позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. 
Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
В даному випадку відомості, що містяться у довідці від 22.02.2017 № 28, виданій ПрАТ «Донецьккокс», в повній мірі узгоджуються з записами у трудовій книжці позивача, тому позовні вимоги про зобов`язання Білокуракинського ОУПФУ зарахувати до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії по списку 2 відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди роботи: з 22.05.1980 по 04.08.1980 на Донецькому коксохімічному заводі імені С.М. Кірова на посаді траснпортерщика вуглепідготовчого відділення Смолянинівського коксохімцеху; з 04.08.1980 по 09.12.1980 на Донецькому коксохімічному заводі імені С.М. Кірова на посаді вогнеупорника коксової дільниці Смолянинівського коксохімцеху; з 01.08.1986 по 21.08.1986 на Донецькому коксохімічному заводі імені С.М. Кірова на посаді дверевого коксового відділення Смолянинівського коксохімцеху; з 21.08.1986 по 21.02.1992 на Донецькому коксохімічному заводі імені С.М. Кірова на посаді бригадира вуглепідготовчого відділення Смолянинівського коксохімцеху є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Також задоволенню підлягає вимоги про визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення, оскільки висновки, наведені в ньому, спростовано в ході судового розгляду. 

Щодо позовних вимог про зобов`язання Білокуракинського ОУПФУ зарахувати до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії по списку 2 періоду проходження строкової військової служби з 02.11.1981 по 07.07.1983, суд зазначає таке.
В оскаржуваному рішенні відповідачем взагалі не надано оцінки можливості зарахування військової служби до пільгового стажу, проте спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення, тому суд вважає за необхідне надати правову оцінку позовним вимогам в цій частині.
Законом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, є Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII.
Абзацом другим пункту 1 статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
Отже, зарахування періоду військової служби до пільгового стажу прямо передбачено нормами закону, за умови, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Відповідно до пункту 6 Порядку  № 637 для  підтвердження  військової  служби, служби цивільного захисту,   служби  в  органах  державної  безпеки,  розвідувальних органах,  Держспецзв`язку  приймаються: військові квитки; довідки  військових комісаріатів, військових частин і установ системи Міноборони, МВС, МНС, Мінінфраструктури, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, ДПС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, довідки архівних і військово-лікувальних установ.
Як зазначалося вище, статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. 
В трудовій книжці позивача міститься запис № 9 від 20.10.1981 – звільнений за пунктом 3 статті 36 КзПП УРСР у зв`язку з призовом до Радянської Армії, запис № 10 про службу в Радянській Армії з  – з 29.10.1981 по 25.05.1986, в/к НУ № 875047 (арк.спр. 15), додатково позивачем була надана обліково-послужна картка форми № 6 до військового квитка НОМЕР_3 , заповнена 29.10.1981 (арк.спр. 56-57).
Вимогами статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах зараховується саме час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України".
Обліково-послужною карткою форми № 6 до військового квитка НОМЕР_3 (арк.спр. 56-57), яка надавалася позивачем Білокуракинському ОУПФУ, підтверджується, що військову службу за призовом позивач проходив у період з 02.11.1981 по 07.07.1983, а 08.07.1983 почав проходження в добровільному порядку дійсної військової служби.
Суд зауважує, що записом в трудовій книжці в повній мірі підтверджується проходження позивачем військової служби в Радянській Армії у період з 29.10.1981 по 25.05.1986, і додаткове підтвердження не потрібно, з огляду на те, що трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи. При цьому на момент призову на військову службу позивач працював на посаді, яка дає право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1, тому період проходження військової служби за призовом з 02.11.1981 по 07.07.1983 підлягає зарахуванню до пільгового стажу, і позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими. 

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Білокуракинського ОУПФУ призначити пенсію по списку 2 відповідно до статті 114 Закону № 1058-ІV з 19.01.2019, суд зазначає таке.
У зв`язку з зарахуванням до пільгового стажу позивача спірних періодів роботи (з 22.05.1980 по 04.08.1980 – 2 місяці 14 днів; з 04.08.1980 по 09.12.1980 – 4 місяці 6 днів; з 01.08.1986 по 21.08.1986 – 21 день; з 21.08.1986 по 21.02.1992 – 5 років 6 місяців, а загалом – 6 років 1 місяць 11 днів) та військової служби з 02.11.1981 по 07.07.1983 – 1 рік 8 місяців 5 днів, а також з врахуванням зарахованих відповідачем 02 місяців 10 днів за період з 11.08.1981 по 20.10.1981, пільговий стаж позивача становить більше 7 років 11 місяців 26 днів. 
Відповідно до положень частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону:
чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.
Відповідно до абзацу першого частини першої статті 26 Закону № 1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років.
Згідно з паспортом серії ЕК703802, виданим 25.03.2010 Куйбишевським РВ ДМУ РУ МВС України в Донецькій області, дата народження позивача – 18.01.1962, тобто 18.01.2019 позивачу виповнилося 57 років (арк.спр. 10).
Оскільки позивач має більше 7 років 11 місяців пільгового стажу, тобто не менше половини стажу на роботах з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим  пункту 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV (12 років 6 місяців), більше 27 років загального стажу, він має право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку (60 років) на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців таких робіт, тобто, на 3 роки. 
Отже, станом на дату звернення з заявою про призначення пенсії – 16.01.2019, позивач досяг 57 років, та має право на зменшення пенсійного віку на 3 роки, маючи 7,5 необхідних років робіт з шкідливими і важкими умовами праці.
Відповідно до частини другої статті 44 Закону № 1058-ІV заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-ІV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Таким чином, пенсія позивачеві за його заявою від 18.01.2019 має бути призначена з 19.01.2019 – дня, що настає за днем досягнення віку для призначення пенсії (18.01.2019).
З огляду на наведене позовні вимоги підлягають задоволенню.
Рішення місцевого суду оскаржено лише відповідачем. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Таким чином, оскільки судове рішення позивачем не оскаржене, апеляційному перегляду підлягає рішення місцевого суду лише в частині, в якій задоволена частка позовних вимог. В іншій частині судове рішення апеляційному перегляду не підлягає і має бути залишено без змін.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,-

                                                          ПОСТАНОВИВ: 

Апеляційну скаргу Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області – залишити без задоволення.
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 30 березня 2020 року у справі № 360/930/20 – залишити без змін.
Повне судове рішення – 16 червня 2020 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк касаційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Головуючий суддя                                                                                 І. В. Сіваченко

Судді                                                                                            А. А. Блохін 

                                                                                                                                                                                                                                                   Т. Г. Гаврищук