УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №283/2915/19 Головуючий у 1-й інст. Тимошенко А. О. 
Категорія 42 Доповідач Трояновська  Г. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого – судді Трояновської Г.С.        
суддів Миніч Т.І., Павицької Т.М.                        
з участю секретаря судового засідання Ковальської Я.В.,
                               
розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін по справі в м. Житомирі цивільну справу № 283/2915/19 за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" на рішення Малинського районного суду Житомирської області від 24 лютого 2020 року, яке ухвалене під головуванням судді Тимошенка А.О у м. Малині,

в с т а н о в и в :

У грудні 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із названим позовом та просило стягнути із ОСОБА_1 на свою користь заборгованість по кредитному договору від 15.12.2010, укладеним між ОСОБА_2 та Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», в розмірі 7246 гривень 94 копійки.
В обгрунтування позовних вимог зазначило, що 15.12.2010 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та  ОСОБА_2  укладено кредитний договір № б/н, згідно умов якого остання отримала кредит у розмірі 5000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. 05.01.2018 позичальник ОСОБА_2 померла та після її смерті відкрилася спадщина. Станом на дату смерті позичальника розмір її заборгованості становив 7246, 94 грн.
Позивач вказав, що спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем є ОСОБА_1 , що підтверджується копіями паспортів про однакову адресу, а тому в силу приписів 1269 ЦК України є таким, що прийняв спадщину. В подальшому, на виконання вимог ст. 1281 ЦК України банком 01.11.2018 направлено претензію кредитора до Малинської державної нотаріальної контори. 14.11.2018 позивачем отримано відповідь, що спадкоємці із заявами про прийняття спадщини померлої ОСОБА_2 не зверталися, а спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк». Банк зазначив, що 15.08.2019 ОСОБА_1 було направлено лист-претензію щодо погашення кредитної заборгованості, проте жодних дій останній не вчинив. Виходячи із наведеного, позивач просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Заочним рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 24 лютого 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог. Зазначає, що відповідно до ст. 1281 ЦК України, кредитор може пред`явити вимоги   як безпосередньо до спадкоємців так і через нотаріуса. Вказує, що оскільки ОСОБА_1 на час відкриття спадщини фактично проживав разом із спадкодавицею, тому він вважається таким, що прийняв спадщину в розумінні положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України, а тому і повинен виконати зобов`язання за кредитним договором. Зазначає, що факт проживання відповідача із померлою підтверджується копіями паспортів.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється без повідомлення учасників справи.
Розглянувши справу в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.
Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 15.12.2010 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та  ОСОБА_2  укладено кредитний договір № б/н, згідно умов якого остання отримала кредит у розмірі 5000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку.
ІНФОРМАЦІЯ_1  ОСОБА_2 померла що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 48). 
Як зазначив у позові АТ КБ «ПриватБанк», станом на дату смерті заборгованість ОСОБА_2 перед банком за вказаним кредитним договором становить 7246, 94 грн., з яких 1014, 46 грн за тілом кредиту, 6232, 48 грн. – заборгованість за простроченим тілом кредиту (а.с. 8-10).
28.09.2018 АТ КБ «ПриватБанк» направлено претензію кредитора до Малинської державної нотаріальної контори, на яку 14.11.2018 позивачем отримано відповідь, що спадкоємці із заявами про прийняття спадщини померлої ОСОБА_2 із заявами про прийняття спадщини не зверталися, а спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 55).
В подальшому, 15.08.2019 АТ КБ «ПриватБанк» направив ОСОБА_1 лист-претензію щодо погашення кредитної заборгованості за кредитним договором №б/н від 15.12.2010, який було укладено із ОСОБА_2 (а.с. 56).
Оскільки станом на грудень 2019 року відповідач борг по кредиту не сплатив, тому АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду за захистом свого права.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що банком не надано належних доказів того, що ОСОБА_1 прийняв спадщину після ОСОБА_3 ОСОБА_4 , а тому відсутні підстави для задоволення позову. 
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції.
За змістом ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а ст. 530 ЦК України встановлює те, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник має повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позивачем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно із ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї.
Частиною п`ятою  ст. 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
За змістом статті 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.
Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.
У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.
Разом із тим положення вказаної норми застосовується у випадку дотримання кредитором норм ст.1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців.
Так, згідно із ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб.
Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.
Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.
Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.
Крім цього, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 17 квітня 2018 року при розгляді справи №522/407/15-ц зазначила, що поняття «строк пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців» не тотожне поняттю «позовна давність». Оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК, які визначають преклюзивні строки пред`явлення таких вимог.
У відповідності до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно із ст.ст. 79-80 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.
Частиною 1  ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Отже, при вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора необхідно з`ясувати коло спадкоємців, встановити належність спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартість отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника.
Листом-відповіддю Малинської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Житомирській області на запит ПАТ КБ «ПриватБанк» підтверджено, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк», оскільки ніхто зі спадкоємців померлого до нотаріуса не звертався, що не заперечується і позивачем (а.с. 55).
Обґрунтовуючи підстави позову, банк посилався на те, що ОСОБА_1 відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 , оскільки був зареєстрований за однією адресою із спадкодавцем на час відкриття спадщини. 
Разом із тим, окрім чоловіка – відповідача по справі, який зареєстрований за адресою, вказаною в Анкеті-заяві померлою ОСОБА_2 (с. Ворсівка, Малинський район Житомирської області), є ще двоє дітей, що також зазначено в Анкеті – заяві (а.с. 11).
Водночас, матеріали справи не містять доказів того, що відповідач, до якого пред`явлено позов, постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, як це передбачено приписами ч.3 ст.1268 ЦК України, а не лише був зареєстрованим.
Також з матеріалів справи вбачається можлива наявність інших спадкоємців після смерті ОСОБА_5 . 
Окрім того, позивачем не надано доказів щодо наявності спадкового майна, в межах якого можливо стягнути заборгованість.
Доказування не може грунтуватись на припущеннях (ч.6 ст. 81 ЦПК України).
Також із матеріалів справи вбачається, що АТ КБ «ПриватБанк» направило претензію кредитора в Малинську державну нотаріальну контору 01.11.2018, що свідчить про обізнаність Банку про смерть боржника станом на вказану дату.
Натомість, з листом-претензією позивач звернувся до спадкоємця ОСОБА_1 лише 15.08.2019,  а з позовом до суду – 29.12.2019, тобто поза межами строку пред`явлення вимоги, визначеного положеннями ч. 2 ст. 1281 ЦК України ( чинній на час відкриття спадщини).
З урахуванням меж перегляду справи в апеляційній інстанції, апеляційний суд вважає, що під час розгляду справи фактичні її обставини були встановлені судом першої інстанції на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження поданих доказів в їх сукупності, висновки суду відповідають цим обставинам і їм дана належна правова оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення. 
Доводи апеляційної скарги, які зводяться до незгоди з ухваленим рішенням, правильних висновків місцевого суду не спростовують з огляду на вищенаведене.

Керуючись ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.
Заочне рішення Малинського районного суду Житомирської області від 24 лютого 2020 року у залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Судді