ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/1432/17                                                                      Суддя (судді) першої інстанції: Шевченко Н.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
                                                  судді-доповідача    Кузьменка В. В.,
                                                  суддів: Василенка Я. М., Ганечко О. М.,
                                                                                                    
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Росшина» до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у м. Києві на додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 лютого 2020 року,

В С Т А Н О В И Л А:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Росшина» звернулось до суду із позовом до Головного управління ДФС у м. Києві, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення №   1164140303 від 07.10.2016, № 1165140303 від 07.10.2016, № 1166140303 від 07.10.2016, вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 28.11.2016 №   Ю-1429140303 та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 28.11.2016 № 1430140303.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.09.2019, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2020 позов задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано: податкові повідомлення-рішення від 07.10.2016: №   1164140303, № 1165140303, № 1166140303, рішення про застосування штрафних санкцій № 1430140303 від 28.11.2016.
Надалі позивачем було подано заяву про ухвалення додаткового судового рішення, з посиланням на те, що в рішенні Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.09.2019 не розглянуто одну з позовних вимог, а саме щодо визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 28.11.2016 №   Ю-1429140303.
Додатковим рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.02.2020 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Росшина" про ухвалення додаткового судового рішення. Визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 28.11.2016 №   Ю-1429140303.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Головним управлінням ДПС у м. Києві подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати спірне судове рішення як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального права, та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні заяви ТОВ «Росшина» про ухвалення додаткового рішення.
Апелянт мотивує свої вимоги тим, що позивач є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а перевіркою встановлено порушення вимог п. 1 ч. 2 ст. 6, п. 1 ч. 1 ст. 7, ч. 5 ст. 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та занижено базу нарахування вказаного внеску, який не був сплачений, в результаті чого податковим органом правомірно прийнято спірну вимогу про сплату недоїмки. Вказане, за переконанням апелянта, свідчить про неналежне з`ясування судом першої інстанції обставин справи та порушення норм матеріального права.
Відзиву Товариства з обмеженою відповідальністю «Росшина» на апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві до суду апеляційної інстанції не надходило, що не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи, що безпосередня участь сторін у судовому засіданні, в даному випадку, не є обов`язковою, оскільки матеріали справи містять достатньо письмових доказів для з`ясування фактичних обставин, колегія суддів у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін в порядку письмового провадження.
Відповідно до положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відкладення розгляду справи спричинить невиправдане порушення процесуального строку її розгляду.
Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як вбачається з матеріалів справи, ГУ ДФС у м. Києві було проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ "Росшина", результати якої оформлено Актом № 400/26-15-14-02-01-14/33483573 від 23.09.2016 про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ "Росшина" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 30.06.2016, яким, зокрема, встановлено порушення п. 1 ч. 2 ст. 6, п. 1 ч. 1 ст. 7 та ч. 5 ст. 8 Закону України від 08.07.2010 № 2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", в результаті чого встановлено заниження суми СПД на які нараховується єдиний внесок в розмірі 36.8 % та утримується єдиний внесок в розмірі 3,6 % на загальну суму (в межах максимальної величини) - 284 696,51 гривень.
В результаті виявлених під час перевірки порушень, контролюючим органом, серед іншого, сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 28.11.2016 №   Ю-1429140303, якою зобов`язано сплатити заборгованість (недоїмку) з єдиного внеску у розмірі 284 696,51 грн.
Як вказано вище, позивач звертаючись із заявою про ухвалення додаткового рішення вказав, що судом першої інстанції після прийняття рішення від 19.09.2019 не розглянуто позовну вимогу щодо оскарження вимоги від 28.11.2016 №   Ю-1429140303.
Задовольняючи заяву про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що зважаючи на відсутність встановленого факту про розмір бази нарахування єдиного внеску, неможливо визначити недоїмку, у зв`язку з чим вимога про сплату недоїмки від 28.11.2016 №   Ю-1429140303 надіслана ТОВ "Росшина" за відсутності належних підстав.
Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з п.   177.8   ст.   177 ПК України   під час нарахування (виплати) фізичній особі-підприємцю доходу від здійснення нею підприємницької діяльності, суб`єкт господарювання та/або самозайнята особа, які нараховують (виплачують) такий дохід, не утримують податок на доходи у джерела виплати, якщо фізичною особою - підприємцем, яка отримує такий дохід, надано копію документу, що підтверджує її державну реєстрацію відповідно до закону як суб`єкта підприємницької діяльності. Це правило не застосовується в разі нарахування (виплати) доходу за виконання певної роботи та/або надання послуги згідно з цивільно-правовим договором, коли буде встановлено, що відносини за таким договором фактично є трудовими, а сторони договору можуть бути прирівняні до працівника чи роботодавця відповідно до підпунктів     14.1.195     та 14.1.222 пункту     14.1     статті     14     цього     Кодексу.
Згідно з пп. 14.1.195 п. 14.1 ст. 14 ПК України працівник - фізична особа, яка безпосередньо власною працею виконує трудову функцію згідно з укладеним з роботодавцем трудовим договором (контрактом) відповідно до закону.
Відповідно до пп. 14.1.222 п. 14.1 ст. 14 ПК України роботодавець - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ чи її представництво) або самозайнята особа, яка використовує найману працю фізичних осіб на підставі укладених трудових договорів (контрактів) та несе обов`язки із сплати їм заробітної плати, а також нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб до бюджету, нарахувань на фонд оплати праці, інші обов`язки, передбачені законами.
Водночас, згідно копій договорів про надання інформаційно-консультаційних послуг від 08.01.2013 № 08012013; від 10.01.2014 № 1001; від 24.03.2014 № 2403; від 01.07.2014 № 0107, виконавець (ФОП ОСОБА_1 ) надавав ТОВ "Росшина" (замовник, в особі заступника директора ОСОБА_2, який діє на підставі довіреностей № 1 від 08.01.2013 № 1 від 10.01.2014, згідно договорів від 05.01.2015 № 05012015-1, від 04.04.2016 № 04042016-1; та в особі заступника директора ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності № 1 від 05.01.2015 та в особі бухгалтера ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності № 1 від 04.04.2016) інформаційно-консультаційні послуги щодо: вивчення процесу управління компанією; надання усних або письмових рекомендацій по вдосконаленню цього процесу; контроль за результатами впровадження рекомендацій по вдосконаленню; консультації з питань комерційної діяльності; надання консультації та порад, як в письмовій так і в усній формі (за бажанням Замовника) з питань тактики та стратегії розвитку підприємства Замовника та розвитку мережі оптового збуту продукції.
Колегія суддів погоджується з тим, що зазначені послуги узгоджуються та відповідають основному виду економічної діяльності ФОП ОСОБА_1 - КВЕД 70.22 "Консультування з питань комерційної діяльності й керування". 
Згідно з Класифікатором професій ДК 003:2010, затвердженим наказом Держспоживстандарту України від 28.07.2010 № 327, професія "керівник підприємства" класифікується за кодом 1210.01. Згідно посадової інструкції керівника підприємства мета посади: управління підприємством.
За висновком ГУ ДФС у м. Києві відносини за згаданими договорами є трудовими, оскільки предмет наданих ФОП ОСОБА_1 послуг співпадає із трудовими обов`язками керівника ТОВ "Росшина" - ОСОБА_1 , а винагорода, отримана за надані послуги є заробітною платою.
Таким чином, перевірці підлягає висновок контролюючого органу щодо відповідності предмету наданих за цивільно-правовими договорами послуг посадовим обов`язкам керівника ТОВ "Росшина".
Відповідно до пп. 14.1.48 п. 14.1 ст. 14 ПК України заробітна плата для цілей     розділу IV цього Кодексу     - основна та додаткова заробітна плата, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, які виплачуються (надаються) платнику податку у зв`язку з відносинами трудового найму згідно із законом.
В той же час, відповідно до посадової інструкції директора підприємства, копія якої міститься у матеріалах справи, завданнями та обов`язками керівника є організація та забезпечення поточної діяльності.
Колегія суддів вказує на те, що серед зазначеного переліку відсутні обов`язки з вивчення процесу управління компанією; надання усних або письмових рекомендацій по вдосконаленню цього процесу; контроль за результатами впровадження рекомендацій по вдосконаленню; консультації з питань комерційної діяльності; надання консультації та порад, як в письмовій так і в усній формі (за бажанням Замовника) з питань тактики та стратегії розвитку підприємства Замовника та розвитку мережі оптового збуту продукції.
Суд першої інстанції обґрунтовано вказав, що з Акту перевірки від 23.09.2016 вбачається те, що контролюючим органом не досліджено посадову інструкцію директора підприємства, затверджену Наказом № 1 від 10.01.2012 директором ТОВ "Росшина", що свідчить про необґрунтоване ототожнення предмету наданих за цивільно-правовими договорами послуг з трудовими обов`язками ОСОБА_1 .
Разом з тим, абз. 2 п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VI передбачено, що підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою-підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 7  Закону № 2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у     пунктах 1     (крім     абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до     Закону України     "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.
Враховуючи викладене вище, колегія суддів вказує на те, що висновок ГУ ДФС у м. Києві щодо зменшення ТОВ "Росшина" розміру нарахованої заробітної плати є передчасним та свідчить про неналежне встановлення бази нарахування єдиного внеску, що позбавляє суд можливості перевірити правомірність нарахування контролюючим органом суми недоїмки та вказує на обгрунтованість висновків суду першої інстанції, який зазначив, що відповідачем всупереч принципу обґрунтованості не доведено факти, за якими виплати за цивільно-правовими договорами кваліфіковано як заробітну плату. 
Посилання апеляційної скарги зазначені висновки не спростовують та не свідчать про наявність підстав для скасування оскаржуваного додаткового рішення суду, позаяк не містять аргументованих доводів на спростування правомірності висновку суду першої інстанції у взаємозв`язку з обставинами справи, та не свідчать про порушення при розгляді справи норм матеріального або процесуального права.
Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. 
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. 
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
Перевіривши мотивування судового рішення та усі доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення заяви про ухвалення додаткового судового рішення у справі.
Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 лютого 2020 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Росшина» до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - залишити без задоволення.
Додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 лютого 2020 року - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач:                                                                                  В. В. Кузьменко 

Судді:                                                                                                     Я. М. Василенко  

                                                                                                               О. М. Ганечко

Повний текст постанови виготовлено 26.05.2020