УХВАЛА
 
28 квітня 2020 року
м. Київ
справа №661/5561/18
провадження № 61-6510ск20 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Калараша А. А, розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , діючої від свого імені та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , на заочне рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 19 серпня 2019 року, додаткове рішення  Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 16 січня 2020 року та на постанову Херсонського апеляційного суду від 03 квітня 2020 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання дій протиправними, заборону їх вчинення, відшкодування моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
Заочним рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 19 серпня 2019 року позовні вимоги задоволено частково. Заборонено застосування моторизованого (бензинового) аерозольного генератора розпилювання пестицидів на належній на праві приватної власності ОСОБА_3 земельній ділянці. Стягнуто з відповідачів на користь кожного з позивачів по 1000 грн моральної шкоди. Відмовлено у задоволенні іншої частини позовних вимог.
 
Додатковим рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 16 січня 2020 року відмовлено у задоволенні позовної вимоги про визнання дій щодо застосування моторизованого (бензинового) аерозольного генератора розпилювання пестицидів протиправними та такими, що через порушення основоположних прав, спричинили немайнові збитки.
Постановою Херсонського апеляційного суду від 03 квітня 2020 року заочне рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 19 серпня 2019 року в частині задоволених позовних вимог скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні вказаних позовних вимог відмовлено. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.
03 квітня 2020 року ОСОБА_1 , діюча в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , подала засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 26 лютого 2020 року, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
Вивчивши касаційну скаргу, суд дійшов висновку, що вона не може бути прийнята до розгляду та підлягає залишенню без руху, виходячи з таких підстав.
 
Для касаційних скарг, поданих після 08 лютого 2020 року, законодавцем встановлений новий порядок подання та підстави звернення особи з касаційною скаргою до суду.
 
Право на касаційне оскарження та підстави касаційного оскарження судових рішень визначені положеннями статті 389 ЦПК України.
 
Цивільний процесуальний закон містить вимоги щодо форми та змісту касаційної скарги, за умови дотримання яких касаційна скарга може бути прийнята судом касаційної скарги до розгляду (стаття 392 ЦПК України).
 
Зокрема, відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
 
У даній справі скаржник оскаржує в касаційному порядку судові рішення, право на касаційне оскарження яких передбачене пунктом 1 частини першої статті 389 ЦПК України.
 
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що зазначені у пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України судові рішення підлягають касаційному оскарженню виключно у таких випадках:
1.      якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2.      якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3.      якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4.      якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Даний перелік є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.
 
Так заявник узагальнено посилається на порушення судом норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права. Викладає обставини справи, яким на думку позивача суди надали неналежну оцінку, внаслідок чого дійшли помилкового висновку щодо вирішення позовних вимог. Зазначає, що суди попередніх інстанцій, постановляючи ухвали про відкриття провадження та про відкриття апеляційного провадження у справі, порушили правила територіальної підсудності, оскільки позивач є присяжним Новокаховського міського суду Херсонської області. Посилається на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, відповідно до якого підставою для касаційного оскарження судового рішення є відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування права у подібних правовідносинах. Однак, мотивувальна частина касаційної скарги не містить обґрунтування, стосовно застосування яких саме норм права відсутній правовий висновок Верховного Суду.
 
Проте, лише посилання на підставу касаційного оскарження не є безумовною підставою для перегляду судових рішень в касаційному порядку. Посилаючись на підставу касаційного оскарження, визначену статтею 389 ЦПК України, скаржнику необхідно зазначати відповідне обґрунтування в касаційній скарзі. 
 
Однак, доводи касаційної скарги зводяться до формальної незгоди з оскаржуваними судовими рішеннями та до переоцінки доказів.
 
Таким чином, касаційна скарга не відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, оскільки неоформлена відповідно до вимог, встановлених процесуальним законодавством для касаційної скарги.
 
Відтак, скаржнику, для усунення недоліків, а також з метою недопущення подвійного тлумачення змісту касаційної скарги, необхідно надати до суду уточнену касаційну скаргу, в якій згрупувати, систематизувати та чітко зазначити підстави касаційного оскарження судових рішень у відповідності до визначеного статтею 389 ЦПК України переліку підстав для касаційного оскарження судових рішень та їх обґрунтування. Тобто, заявнику слід чітко зазначити конкретний (конкретні) пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України, який (які) відповідно до змісту касаційної скарги є підставою (підставами) для подачі даної касаційної скарги, та відповідне мотивування посилань на вказані підстави.
 
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, зокрема, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.
 
За правилами частини першої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими
 
Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що виконання вищезазначеної судом умови щодо оформлення касаційної скарги необхідне для подальшого розгляду касаційної скарги Верховним Судом.
 
За подання касаційної скарги не сплачений судовий збір.
 
Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
 
До касаційної скарги долучено дублікат квитанції №0.0.1667092260.1 від 03 квітня 2020 року про сплату судового збору у розмірі 1409,60 грн
 
У законодавстві не встановлено спеціальних вимог до оформлення платіжних документів, на підставі яких перераховуються суми судового збору. Таке перерахування здійснюється за загальними правилами Закону України від 05 квітня 2001 року «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» і відповідних нормативно-правових актів Національного банку України.
 
Суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір.
 
Окрім того, відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про судовий збір» суд перед відкриттям провадження у справі перевіряє  зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.
 
Відповідно до інформаційного листа Державної судової адміністрації від 10 листопада 2011 року № 12-6621/11 щодо застосування Закону України «Про судовий збір», документом про сплату судового збору є квитанція установи банку або відділення зв`язку, які прийняли платіж або платіжне доручення, підписане уповноваженою посадовою особою банку і скріплене печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення.
При сплаті судового збору готівкою до документа, щодо якого вчинюється відповідна дія, додається оригінал квитанції кредитної установи, яка прийняла платіж, а при перерахуванні судового збору з рахунка платника - останній примірник платіжного доручення з написом (поміткою) кредитної установи такого змісту: «Зараховано в дохід бюджету _ грн. (дата)». 
 
Цей напис скріплюється першим і другим підписами посадових осіб, відбитком печатки кредитної установи з відміткою дати виконання платіжного доручення.
Документ про сплату судового збору додається до позовної заяви, апеляційних і касаційних скарг на рішення та постанови суду, до інших заяв щодо здійснення судом певних дій, за які передбачено сплату судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір».
 
За таких обставин документи про сплату судового збору подаються до суду тільки в оригіналі; копії, дублікати у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо), цих документів не можуть бути належним доказом сплати судового збору.
 
Наданий Верховному Суду заявником дублікат квитанції про сплату судового збору не відповідає вищезазначеним вимогам.
 
Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».
 
За правилами частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
 
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позовна заява, подана до суду у 2018 році, містила вимоги про визнання дій протиправними, заборону вчинення таких дій та відшкодування моральної шкоди, тобто, дві вимоги немайнового характеру та одну вимогу майнового характеру.
 
Відповідно до статті 4 даного закону в редакції, чинній на момент звернення з позовом, за подання фізичною особою позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору дорівнює 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Законом України «Про державний бюджет на 2018 рік» станом на 01 січня 2018 року встановлений прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 1762 грн.
Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
За правилами положень статті 4 цього ж закону в редакції, чинній на момент звернення з позовом, за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру ставка судового збору дорівнює 1% від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та небільше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Розмір моральної шкоди, які позивачі просили стягнути на їх користь, становив 35 532 грн.
Таким чином, за подання позовної заяви підлягав сплаті судовий збір у розмірі 2114,40 грн (704,80+704,80+704,80=2114,40).
 
ОСОБА_1 оскаржує судові рішення  в повному обсязі, а отже судовий збір слід обчислювати, виходячи з загального обсягу заявлених позовних вимог. 
 
За правилами статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду розмір судового збору дорівнює 200% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, скарги.
 
Таким чином, за подання касаційної скарги на судове рішення підлягає сплаті судовий збір у розмірі 4228,80 грн.
 
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печерському районі/Печерський район/22030102, код ЄДРПОУ: 38004897, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA288999980313151207000026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд.055)».
 
На підтвердження сплати судового збору необхідно надати суду оригінал документу, що підтверджує його сплату, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
 
За таких підстав касаційна скарга не може бути прийнята судом до розгляду, оскільки не відповідає встановленим законодавством вимогам.
 
За правилами частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, суд
 
УХВАЛИВ :
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 , діючої від свого імені та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , на заочне рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 19 серпня 2019 року, додаткове рішення  Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 16 січня 2020 року та на постанову Херсонського апеляційного суду від 03 квітня 2020 року залишити без руху.
 
Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику.
 
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                              А. А. Калараш